Olen helsinkiläinen, YliGon riveissä taisteleva 1989 syntynyt gonpelaaja. Aloitin loistokkaan urani 16.12.2011 ja olen sen jälkeen pelannut go:ta ihan liikaa. Opiskelen matematiikkaa. Muita harrastuksia ovat Daito-ryu aikijujutsu ja vapaaottelu. Olen kuuluisa nöyryyden puutteesta, angstisesta suhtautumisesta turnauspeleihin ja dan-tasoisesta trash talkista. Pelityylini kuuluu harkittu ylipeli ja mahdollisimman ison sotkun aikaansaaminen mahdollisimman aikaisin, ettei joutuisi pelaamaan fusekia.
Tavoitteet tällä hetkellä on 1 dan vuoden loppuun mennessä ja naisten Suomen mestaruus 2012 (ks. kohta nöyryyden puute)
Suomiluokitus 3 kyu. KGS:ssä nimellä enorvio.
EGD player card
Päivämäärä | Paikka | Turnaus | EGF-luokka | Luokitus | Rivi | Total | Sijoitus | GOR | Lisähuomautuksia |
---|---|---|---|---|---|---|---|---|---|
21-22.1.2012 | Espoo | Egon Turnajaiset | C | 17 kyu (->15 kyu) | 13k+(b3) 13k(11k)-(b3) 18k+(w) 21k+(w6) 22k+(w6) | 4/5 | 28/32 | 400->503 (+103) | MMS-1 |
11-12.2.2012 | Helsinki | Mikä vois mennä pieleen? | - | 12 kyu | 12k+(w) 12k-(w) 13k-(w1) 7k-(b4) 13k-(b) 21k+(w6) | 2/6 | 28/35 | - | Täydet tasoitukset. |
3-4.3.2012 | Tampere | Kani6 | A | 10 kyu | 9k+(w) 9k+(b) 9k-(w) 12k+(b) 15k-(b) | 3/5 | 46/51 | 1100->1109 (+9) | |
27.2.-9.6.2012 | Helsinki | Yligo Cup | A? | 10 kyu | 1k-(b) | 0/1 | ? | ? | |
6-8.4.2012 | Västerås, Ruotsi | Pohjoismaiden mestaruuskisat | A | 7 kyu | 8k+(w) 7k-(b) 7k+(w) 5k-(w) 10k-(b) 9k-(b) | 2/6 | 35/46 | 1400->1316 (-84) | |
21-22.4.2012 | Helsinki | Joukkueiden Suomenmestaruus, avoin sarja | A | 7 kyu (->5 kyu) | 3d-(b) 3d-(w) 1d-(w) 1d-(w) 2d-(b) | 0/5 | 28/30 | 1316->1316 (+-0) | |
19-20.5.2012 | Jyväskylä | Yläkaupungin Yö | B | 5 kyu | 6k+ 5k+ 4k- 2k- 8k(6k)- | 2/5 | 19/26 | 1600->1572 (-28) | |
26.5.2012 | Helsinki | Jaakko Munkki -turnaus | C | 5 kyu | 7k+(b) 4k-(w) 1d-(b2) 12k+(w3) | 2/4 | 20/27 | 1572->1569 (-3) | MMS-2 |
16-17.6.2012 | Helsinki | Takapotku open | A | 4 kyu | 5k-(w) 4k-(b) 6k+(w) 4k+(b) 4k+(w) | 3/5 | 46/68 | 1569->1607 (+38) | |
7.7.2012 | Inkoo | Inkoon MeriGo | - | 4 kyu | 5k+(w) 1d+(b1) 8k(6k)-(w2) 22k+(w9) | 3/4 | 8/13 | - | MMS-2 |
14-15.7.2012 | Turku | TurkuGP | A | 4 kyu | 2k-(b) 2k-(b) 5k(3k)-(w) 4k-(w) 7k+(b) | 1/5 | 31/40 | 1607->1558 (-49) | |
22.7-28.7.2012 | Bonn, Saksa | EGC Main first week | A | 4 kyu (->3 kyu) | 4k+(b) 4k-(w) 4k+(b) 4k+(w) 5k+(w) | 4/5 | 359/608 | 1558->1659 (+101) | |
26.7.2012 | Bonn, Saksa | EGC Lightning | - | 4 kyu (->3 kyu) | 1k-(b3) 5d-(b7) 2d-(b4) 7k-(w2) | 0/4 | ? | - | 10min abs. |
28-29.7.2012 | Bonn, Saksa | EGC Weekend | A | 4 kyu (->3 kyu) | 4k+(w) 4k-(b) 5k+(w) 4k+(b) 2k+(w) | 4/5 | 248/443 | 1659->1714 (+55) | All-time high GoR |
30.7.-4.8.2012 | Bonn, Saksa | EGC Main second week | A | 4kyu (->3 kyu) | 3k+(b) 3k-(w) 2k-(b) 4k-(w) 1d-(b) | 1/5 | 359/608 | 1714->1676 (-38) | |
23.8-3.7.2012 | Bonn, Saksa | EGC Rapid | - | 4 kyu (->3 kyu) | 4k-(w) 5k+(w) 5k+(b) 1k-(w) 3k+(b) 5k+(w) | 4/6 | 109/202 | - | 30min abs. |
13.-15.8.2012 | Lille, Ranska | World Mind Sports Games, Women Individuals | A | 3 kyu | 5k+(w) 3k-(b) 2k-(b) 1k-(w) 13k+(w) | 2/5 | ? | ? | |
31.8.2012 | Turku | Aurinkolahden pikapeliturnaus | - | Täydet tasoitukset. | |||||
1.-2.9.2012 | Turku | Naisten SM | A | ||||||
8.-9.9.2012 | Oulu | SM I-karsinnat | A | ||||||
15-16.9.2012 | Helsinki | Helsinki Casual | B | ||||||
21.9.2012 | Helsinki | YliGon Pikapelisauna | - | ||||||
13.-14.10.2012 | Helsinki | Kuka vois tulla sieneen? 2012 | - | ||||||
20-21.10.2012 | Tampere | Lokakuun Metsästys | C | ||||||
10.-11.11.2012 | Tampere | Kani6 2012-2 | A | ||||||
24.-25.2012 | Espoo | Korean Ambassador's Cup | C |
Egon turnajaiset 2012#
13k+(b3) 13k-(b3) 18k+ 21k+(w6) 22k+(w6) = 4/5
Ensimmäinen (tasoitus)turnaus. Gohon olin tässä vaiheessa tutustunut vasta kuukauden verran, enkä osannut kovin varmasti kellon käyttöä tai turnaussääntöjä, joten jännitti. Yökylässä ollut kaveri vielä valvotti edellisenä iltana ja päädyin laudan ääreen neljän tunnin unilla...
Päätin ajatella itseäni täydellisenä aloittelijana, mikä melkein olinkin, jotteivät odotettavissa olevat murskatappiot sattuisi. Yllättäen voitin neljä viidestä pelistä ja sain palkinnoksi kirjan (yay!). Olin pitänyt 17 kyun luokitusta liioiteltuna, mutta nyt putosi vielä kaksi kiveä pois, joka tuntui melkoisen epämukavalta.
Pelejä en osaa enää tarkemmin analysoida, kun niistä on jo jonkin verran aikaa, mutta jänniä ne olivat.
Mikä vois mennä pieleen? 2012#
12k+ 12k- 13k-(w1) 7k-(b4) 13k- 21k+(w6) = 2/6
Juuri ennen turnausta minua oli taas korotettu, nihkeältä tuntuvaan 12 kyuhun. Ja sain todellakin kokea, että on ihan eri asia pelata 12 kyuna kuin 17 kyuna! Hävisin neljä kuudesta pelistä. Onneksi kaikissa muissa paitsi Åkerbergin Markoa (7k) vastaan yhden kiven alitasoituksella pelatussa pelissä, onnistuin tarjoamaan edes jotain haastetta vastustajalleni.
Ensimmäinen peli, vastustaja Samu Karanko 12 kyu
Olin kohdannut Samun turnauksessa jo kerran, ja hävinnyt silloin kolmella tasoituskivellä. Koska nyt oli edessä tasa-alkupeli, odotukseni olivat aika varovaiset. Tiesin kuitenkin kehittyneeni edellisen turnauksen jälkeen, ja päätin yrittää voittaa. Se onnistuikin, mutta pelistä jäi hieman huono maku suuhun, koska yhdessä vaiheessa siirsin kiveä laiton jälkeen. Emme kuitenkaan viitsineet kutsua tuomaria paikalle, vaikka kyseessä lieni ratkaiseva laitto (osa nurkastani olisi ehkä kuollut). Siten voitin, mutta se ei tuntunut aidolta voitolta... No, seuraavassa turnauksessa sitten.
Toinen peli, vastustaja Sinikka Siivola 12 kyu
Hyvin omituinen peli. Fusekissa olin pulassa, mutta keskipeliin mennessä piste-ero alkoi tasoittua, varsinkin kuin sain syötyä aika tavalla yksittäisiä ja kaksittaisia kiviä... tosin ehkä keskityin liikaa kivien syömiseen, koska hävisin sittenkin 2,5 pisteellä. Pöh.
Kolmas peli, vastustaja Henri Ruusula 13 kyu
Henri on ehkä se gonpelaaja, jota voi kaikkein parhaiten luonnehtia kilpailijakseni. Meillä on ilmeisesti joku epävirallinen kisa siitä, kumpi korotetaan ensimmäisenä 10 kyuhun.
Pelasin valkoisilla kivillä ilman komia. Pelasin, öö... kakkaa. Harmittaa vähän, että kaikista turnauspeleistä juuri tämä kirjattiin. Tosin ehkä parempi läpikäydä hävittyjä pelejä kuin voitettuja. Pelissä oli selkeitä virheitä, joista Kunkku ja Arto huomauttivat myöhemmin.
Neljäs peli, vastustaja Marko Åkerberg 7 kyu
Sain vain neljä tasoituskiveä. Rupesin mokailemaan jo fusekissa, ja minulle jäi juokseva ryhmä. Juoksu katkesi aika lyhyeen. Yritin kompensoida, mutta ei vain tullut mitään. Taisin luovuttaa.
Viides peli, vastustaja Laurent Fleifel 13 kyu
Tämäkin oli peli, jonka luulin voittavani, mutta sitten munasin. Tapasin Laurentin ensimmäistä kertaa turnausta edeltävänä keskiviikkona Kaislassa. Hänen luokituksensa haluttiin varmistaa turnausta varten, joten pelasin hänen kanssaan korotuspelin tasa-alulla. Voitin pelin luovutuksella. Ehkä tästä vedin jotain vääriä johtopäätöksiä, ja varomattomuus johti tappioon.
Fusekissa Laurentin eräs ryhmä jäi ilman beissiä, ja lähdin innostuneena tekemään sitä mikä on kivointa gossa, toisin sanoen tappamaan. Pian ryhmä oli silmätön ja (niin luulin) pussissa. Olin kuitenkin jättänyt nurkkani hieman ohueksi, ja Laurent söi häntäni, jonka jälkeen hänen ryhmänsä eli. Se ei kuitenkaan vielä ollut kriittinen isku, koska olin kerännyt keskustavahvuudet ja ison alalaidan ahdistellessani tätä ryhmää. Peli oli tasaista vääntöä siihen asti, kunnes Laurent tappoi yhdellä siirrolla nurkkani josta oli päässyt jotenkin muodostumaan bulky five :( Pelasimme loppuun, muttemme laskeneet pisteitä. Luulen kuitenkin että olisin voittanut, jos nurkka olisi elänyt. Ei voi mitään. Pelistä jäi kuitenkin hyvä fiilis, koska se oli tappelua tosissaan alusta loppuun. Laurentin taisteluhengen pystyi konkreettisesti aistimaan pelistä, ja itsekin taisin olla aika adrenaliineissa, koska kädet tärisivät pelin jälkeen.
Kuudes peli, vastustaja Lauri Karanko 21 kyu
Myös 11-vuotiaan Laurin olin kohdannut eGon turnajaisissa ja silloin voittanut omasta mielestäni jokseenkin helposti. Nuoret pelaajat kuitenkin kehittyvät nopeasti, ja Laurilla oli tässä vaiheessa turnausta pelottavat neljä voittoa viidestä. Hän oli nujertanut Laurentinkin. Osasin aavistaa, mikä minua saattoi odottaa.
Luokitusten perusteella minun olisi pitänyt antaa Laurille yhdeksän tasoituskiveä, mutta koska olin ottanut turpiini käytännössä koko turnauksen ajan, Lauri sai vain kuusi. Sekin tuntui nihkeältä. Aloitin keimakakareilla oikeaan ja vasempaan ylänurkkaan, ja hahmottelin itselleni kolmen kiven reikäisen ja säälittävän ylälaidan. Aloin väkertää samanlaista alhaallekin, kun Lauri invaasioi ylälaitani. Suljin invaasiokivet sisälle ja aloin ottaa niitä hengiltä. Katkeran taistelun jälkeen tämä onnistuikin, ja Laurin ryhmä kuoli isona. Vielä ei ollut kuitenkaan aika huokaista helpotuksesta. Lauri oli saanut sekä oikean että vasemman laidan mammuttimaisen kokoisena. Tein vasempaan laitaan invaasion, mutta näin melkein heti ettei siitä tule yhtään mitään ja uhrasin kiveni pienenä. Minua alkoi tosissaan pelottaa tässä vaiheessa, että häviän. Lauri osasi mielestäni lukea useimpia tilanteita ainakin 18 kyun tasolla, ja tuntui, että kuusi tasoituskiveä oli vain liikaa. Jossain vaiheessa kikkailin vastustajan oikean laidan kahtia ja uhkasin tappaa about kolmasosan siitä. Syntyi ko, ja toivottomana panin merkille, että minulla oli noin 1 säälittävä ko-uhka. Laurin ensimmäinen ko-uhka uhkasi syödä 5 tai 6 kiveäni keskustasta, joka oli vain liian pientä. Kytkin kon ja tapoin kai toistakymmentä kiveä. Peli ratkesi siihen, mutta yosessa taisin saada vielä parhaat pistesiirrot. Voitin lopulta 13,5 pisteellä. Tulimme Laurin kanssa siihen tulokseen, että hänen pelaamansa ko-uhka oli liian pieni, ja hän olisi varmaankin voittanut pelin, jos olisi pelannut erään jättimäisen uhan joka uhkasi elättää sen alussa tappamani ryhmän.
Tämän pelin fiilis oli ehkä kaikista peleistä loppujen lopuksi paras. Yllätyin kerta toisensa jälkeen vastustajan taidoista, eivätkä ne todellakaan olleet 21 kyun tasoa. Olin ihan kusessa koko pelin ajan ja oli pakko tappaa tai kuolla. Hieman life & death -harjoittelua, ja en todellakaan enää pärjää kuudella kivellä.
Muuta
Turnausmenestys oli korkeintaan auttavaa, vaikkakin sinänsä lohduttavaa että pystyin edes jollain tavalla pärjäämään 12 kyuna. Lisäksi minua piristi se, että ensimmäistä kertaa voitin epävirallisen paras kolmesta -matsin ekaa dania vastaan (yhdeksällä tasoituskivellä) ja vielä paras viidestä sen jälkeen. Luettakoon vastustajan (AJ) puolustukseksi kuitenkin, ettei hän suorastaan ollut vesiselvä. Voitin myös turnausta seuranneessa peli-illassa 22 kyun yhdeksällä tasoituskivellä, mikä myös antoi huojentavaa viitettä siitä etten ole kosmisesti yliluokitettu.
Kani6 2012#
9k+ 9k+ 9k- 12k+ 15k- = 3/5
Olin kärsinyt ennen turnausta voimakkaasta jännityksestä ja vitutuksesta. Jotkut törkimykset olivat mielijohteesta korottaneet minut 10 kyuhun. Tuntui että gon pelaaminen ei enää ole hauskaa, kun odotan itseltäni liikoja ja tuntuu että muutkin pitävät minua parempana kuin olen. Haluaisin pelata rehellisesti aloittelijan tasolla ja mokailla luvan kanssa. Siksi tein erikoisen ratkaisun, ajattelin odottaa turnauksesta 0/5 tulosta ja ottaa pelit täysin löysin rantein.
No, ensimmäiseen peliin tuli vastustajaksi Juuso Tornberg, 9k, ja sain valkoiset kivet. Päätin, että milliäkään ei anneta ja kuollaan kaikella jos (ja kun) kuollaan. Heti kun vastustaja lähestyi tähtipistettäni, pelasin pincerin. Siitä tuli tietysti tappelu, ja henkinen facepalm, koska olin ehdoin tahdoin mennyt vaikeaan semeaihin heti parin ekan siirron jälkeen. Luulin että koko nurkkani potkaisee tyhjää. Sain tappelusta kuitenkin ihan tyydyttävän tuloksen, ja päätin jatkaa samalla tavalla. Joka tilanteessa pelasin aggressiivisimman mahdollisen laiton. Keskustassa oli jossain kohtaa järkyttävän kokoinen semeai, jonka hävisin (mutta kiviäni ei syöty pois laudalta). Peli oli tässä kohtaa hävitty, joten lähdin ränkläämään kuolleilla kivilläni ja onnistuin jollain ihmeen veivillä popsimaan leikkaavat kivet. Keijumaan kutsu ei pettänyt. Voitin jollain 11 pisteellä.
Toinen peli oli Aura Tammista (9k) vastaan. Sain mustat. Alkuasetelma oli jännän masentava, koska en ollut voittanut Auraa koskaan, millään tasoituksella. Ekan kierroksen voitosta rohkaistuneena pelasin kuitenkin suunnilleen samalla tavalla, niin aggressiivisesti kuin uskalsin. Tämäkin oli hävitty peli, jonka voitin (ilmeisesti tuurilla). Epätoivoinen ränkläys tuotti nurkkaan elävän mustan ryhmän, joka ratkaisi pelin. Ehkä kymmenen pisteen voitto.
Kolmannessa matsissa olin väsynyt, ja se näkyi. Vastustaja Simo Leppänen 9k, minulla valkoiset. Väsymys aiheutti halun pelata passiivisia, helppoja laittoja, ja tietysti haluttomuutta laskea. Peli oli tiukka loppuun asti, ja väsytti hirveästi. Tiesin ettei minun tarvinnut voittaa, olin jo saanut kaiken tältä päivältä, mutta olisi se ollut tosi kivaa... Alueeni näyttivät yosessa pieniltä, mutta ulkonäkö saattaa pettää ja minulla oli komi. Hävisin lopulta 3,5 pisteellä. Vastustaja kehui peliäni, mitä en mielestäni ansainnut. Pelasin liian passiivisesti.
Olin ihan fiiliksissä koko ensimmäisen päivän. En tiennyt että turnauksissa on näin kivaa. Pelien jälkeen mentiin saunalle, joskin minulla ja Henrillä oli ensin vaikeuksia löytää sinne. En ehtinyt kuitenkaan saunomaan missään vaiheessa, koska tyyppi toisensa jälkeen haastoi minut pelaamaan gota. Pelasin 6 peliä ja sitten kello olikin jo yksi ja saunalta piti lähteä. Voitin 1 kyun yhdeksällä kivellä (okei, luokituksen puolesta alkaa olla jo aikakin) ja 2dan jäi jigoon. Muut pelit hävisin.
Tornissa ne hullut pelasivat kolmeen asti mahjongia. Aamulla kun heräsin, oli käynnissä joku rautatie-lautapeli. Ilmeisesti kokeneemmat pelaajat ovat yli-ihmisiä, jotka eivät tarvitse sellaista kuolevaisten hapatusta kuin unta.
Toinen turnauspäivä ei ollut ihan niin kiva. En ollut nukkunut mitenkään liikaa ja eilisestä oli kofeiinikrapula (parantaakseni keskittymistä niissä karmeissa 9k-peleissä, olin mennyt juomaan kokista ja jopa kahvia). Päätin että kofeiinin litkiminen loppuu osaltani tähän. Se vaikuttaa minuun kuin vetäisin spiidiä ja siitä seuraa jyrkkä liukumäki Liskojen Maahan. Kuitenkin onnistuin tasapainottumaan pelien alkuun mennessä.
Neljännen pelin pelasin yligolaista Henri Ruusulaa, 12k, vastaan mustilla. Kuten tapanani on, aloitin korkealla kiinalaisella, johon Henri tuli suoraan sisään. Tapoin ryhmän, valkea yritti ottaa nurkan, jonka senkin tapoin. Myöhemmin sain vielä keskustassa leikattua ja tapettua kaksi ryhmää. Peli tuntui voitetulta koko ajan, mutta innostuin tappamisesta niin etten tehnyt mitään muuta aluetta. Jos yksikin kuolleista ryhmistä olisi herännyt eloon, nihkeää olisi ollut. Kuitenkaan ylösnousemuksia ei tapahtunut, ja +63,5 mustalle \o/
Viides peli oli wtf. Oikeasti. Arvelin että minua ei paritettaisi neljättä kertaa ylöspäin, mutta olin vähän nyreä, kun vastustaja olikin joku 15 kyu. No. En minä edes aliarvioinut vastustajaa. Enkä mokannut. Vastustaja vain pelasi paremmin ja voitti. Pelasin korkean kiinalaisen, vastustaja hyppäsi suoraan sisään, tapoin ryhmän, kumpikin teki ylimaallisen kokoisen moyon ja invasioin vastustajan moyoon kaksi invaasiota, joista toinen kuoli, valitettavasti se isompi, ja sen ei olisi kuulunut kuolla. Olisi pitänyt vain vääntää rautalankasilmät eikä luottaa siihen, että koska vastustaja on viisi kiveä heikompi, ei se nyt mitään tappaa osaa.
Okei. Analysoin jo pelin aikana sen, että vastustajan ja minun pelityylit eivät sopineet yhteen, tai olisivat sopineet jos olisin alusta asti tapellut sotkuisesti. Vastustaja oli opetellut tarkasti fusekia ja josekeita, ja pelityyli oli passiivista muuraamista, johon en ole tottunut. Tosin tappoi se 20 kiven invaasionikin. Luulin silti, että alueeni on isompi, ja niin se olikin - 3 pistettä isompi. Ikävä vain että komi on 6,5 pistettä.
Jonkinlaisen sielunrauhan sain siitä, että tyrinnästä huolimatta gorrillisesti turnaus ei mennyt täysin penkin alle. +9 gor. Jeeee.
Yligo Cup 2012#
1k- = 0/1
Öö... tasa-alkupeli 1 kyuta vastaan. Onneksi sain sentään mustat kivet nigirissä. Fuseki meni ihan hyvin, kunnes pelasin oikeassa alanurkassa ns. oululaisen josekin, jossa toinen saa sekä nurkan että muurin. Kuulemma sen jälkeen vastustaja vain blokkaili ja pelasi turvallisesti, koska peli oli siinä vaiheessa jo voitettu. En ole eri mieltä. Sain jokseenkin rupisen ylälaidan puolikkaan ja kaksi vaatimatonta moyoa, jotka vastustaja antoi pitää, koska ne olivat täysin riittämättömiä voittoon joka tapauksessa. Grande finale oli ylälaitani puolikas joka syötiin. Siinä meni ehkä runsaat 40 pistettä. Hävisin 115,5 pisteellä mikäli muistan oikein. Tuplamurskis :D
Onnittelut Janne Myllerille voitosta, jonka yritin tehdä mahdollisimman haastavaksi, vaikka en siinä onnistunutkaan.
Yligon Pikapelihaaste 2012#
Piru-tunnus ja 54 voittoa
Hm. Kauankohan kestää toipua tästä.
Oli oikeastaan aika hyvä tesuji herätä pari tuntia ennen haasteen alkua. Kofeiinitabletit olivat ehkä vähän losing tesuji. Kädet kuivui niin että jouduin ensimmäistä kertaa elämässäni käyttämään perusvoidetta. Wtf. :D
Jaksoin vääntää uskomattomat 30 tuntia 40 minuuttia ennen kuin ilmeisesti nukahdin. Pelasin tässä ajassa kaiken kaikkiaan 172 peliä, joista voitin 54. Tunnuksen luokitus nousi nopeasti 6 kyuhun (!) ja laski siitä sitten 9 kyuhun väsymyksen pahetessa. Keskivaiheilla vitutti, kun olin 8 kyussa ja otin koko ajan turpaan, mutta ranking ei laskenut. Alku oli todella räjähtävä, kun pieksin tyyppejä alitasoituksella yksi toisensa jälkeen. Löysin voimavaroja joita en tiennyt itsessäni piilevän. Alkuun hätäilin että nouseeko luokitukseni edes validille tasolle, mutta kun se nousi, tajusin että minulla saattaisi teoriassa olla mahdollisuudet voittoon tai ainakin ritarin arvonimeen. Jossain välissä taistelin 3. sijasta tosissaan. Progressio oli suunnilleen tällaista.
5 voittoa: Varovainen toivo herää. Mähän pystyn tähän?
10: Ei voi olla totta, nää irtoo ku mummon hammas. Voittoon tähdätään. En kyllä seurannut toisten edistymistä, koska ei ollut aikaa.
15: Tätä jatkaa vaikka kuinka kauan.
20: Eka kofeiinitabletti, että voisi oikeasti jatkaa vaikka kuinka kauan.
25: Voittoprosentti laskee. Ranking 8 kyussa. Miksen sais olla vaikka 11 kyu?
30: Päätä särkee, mut meen eteenpäin tasaista tahtia.
35: Pelitaso laskee alle sen mistä kehtaa puhua. Mutta kuten KITT sanoi totaalikurallakin voi saada voittoja
40: Enimmäkseen mua piestään. Toinen tai kolmas kofeiinitabletti.
45: Jos kestän tän loppuun asti, saavutan jotain, en tiedä mitä. Toivottavasti se on tän arvoista.
50: Näen kuvaruudun kahtena. Misclikkaan jatkuvasti. Neljäs kofeiinitabletti (100mg kappale)
50+: Jokainen voitto jonka vielä saan väännettyä, aiheuttaa käsittämätöntä tyydytystä. Kuntoni vastaa sitä että pelaisin 6 tai 7 kiven alitasoituksella. Lopulta tajuan että kädet ja silmät ei toimi, en pysty pelaamaan, joten en luonnollisesti pysty myöskään voittamaan. Siirryn sänkyyn.
Näin koko yön (tai oikeastaan päivän) hämmentäviä unia, joissa go kietoutui muuhun elämään ja ruumiillisiin tuntemuksiini ajatuksia herättävällä tavalla. Mm. näin unta että pääni on ponnuki ja se aiotaan syödä. Enimmäkseen unien teemana oli ahdistava semeai jossa olen yhden siirron jäljessä, ja karmeat leikkaukset. Pahinta oli että toisin kuin reaalimaailman pelejä, näitä unipelejä ei pystynyt luovuttamaan.
Seuraavana päivänä sain kuulla että kärkikolmikko, jota yritin tosissani haastaa, tunnetaan täysin eläimellisinä blixtaajina. Niiden ja minun lisäksi kukaan ei käsittääkseni ylittänyt 50 voittoa. Ehkä neljäs sija ei harmitakaan ihan hirveästi.
En tiedä asetinko liian kovan rasituksen ruumiilleni ja psyykelleni. Ainakin jujutsutreeneihin voisi olla viisasta olla menemättä pariin päivään. Ja mitään missä on kofeiinia missään muodossa en tule syömään enkä juomaan ennen seuraavaa pikapelihaastetta. Jonka muuten voitan.
Pohjoismaiden mestaruus 2012 Västeråsissa#
8k+ 7k- 7k+ 5k- 10k- 9k- = 2/6
Minun oli alun perin pitänyt osallistua tänä ajankohtana Oulun Kevääseen, mutta Reino houkutteli minut lähtemään Ruotsiin. Sinne lähti lopulta 8 henkilöä: Reino, Kunkku, Pekka Keipi, Eetu Erkkilä, Juippi, Tassel, Pempu ja minä. Matka toteutettiin Viking Linellä ja autolla, olin samassa hytissä Juipin, Tasselin ja Pempun kanssa. Aavistin pahaa välittömästi, kun näin Pempun ja Tasselin flunssaiset olemukset. Seuraavana aamuna olin itsekin flunssassa. Laivalla oli kivaa. Pelasin ekaa kertaa go:ta magneettilaudalla. Kivien laittaminen paikoilleen on ärsyttävän vaikeaa. Koska tulossa oli tasa-alkuturnaus, pelasin matkakumppaneitani vastaan tasa-alkupelejä. Hävisin luonnollisesti kaikki, mutta olin mielestäni yllättävän pitkään peleissä mukana, ennen kuin jokin taktinen kämmi pakotti minut luovuttamaan. Nämä pelit tuntuivat suunnilleen yhtä vaikeilta, kuin yhdeksän kiven pelit samantasoisia vastustajia vastaan kaksi kuukautta sitten. Olin yllättynyt. Lisäksi pieksin Pempun seitsemällä kivellä \o/
Siirtyminen Tukholman satamasta turnauspaikalle ei ollut miellyttävä. Kurkkuni oli kipeä ja voin pahoin. Yritin autossa lukea matikkaa, mutta nukahtelin. Kun lopulta pääsimme perille, kierroksen alkuun taisi olla puolisen tuntia aikaa. Turnauspaikka oli joku kulttuurikeskus, joka oli aluksi minusta aika sokkeloinen. Ruotsalaisten ja suomalaisten lisäksi paikalla oli muutama norjalainen pelaaja. Haarukoin osallistujalistasta mahdollisia vastustajiani. Lisäkseni paikalla oli kaksi muuta seiskakyuta. Kuitenkin ensimmäisellä kierroksella vastustajani oli eräs ruotsalainen 8kyu tyttö. En tehnyt luokituksesta mitään oletuksia. Muutenkin näin matalalla tasolla yhden tai kahden ero luokituksissa ei merkitse mitään, ja mistä minä tiesin vastaavatko ruotsiluokitukset Suomen vastaavia. Päätin olettaa että häviän kuitenkin ja pelata ilman mitään stressiä.
Peleissä käytettiin Ingin kelloja, ja osittain myös Ingin kiviä ja kivikuppeja, jotka kaikki olivat aiemmin kiehtoneet minua designillään. Kello oli sentään helppo ohjelmoida, mutta nappia piti painaa kovaa, että sai siirtonsa perille. Ajat olivat todella löysät, 75 min pääaika ja 3 x 1 min byo-yomi. Lähdin välillä käveleskelemään ympäri rakennusta kesken pelin, tai vessaan, koska aikaa oli niin runsaasti.
No niin. Ensimmäinen peli. En tiennyt mitään vastustajastani, joten oletin että hän on minua vahvempi. Pelasin valkeilla stemuilla. Valitettavasti fuseki osoitti aika pian, että vastustaja oli minua vahvempi - ainakin fusekissa. Hän ei hämmentynyt aggressiivisista pihti- ja lähestymislaitoistani, vaan rankaisi minua ylipelistä, johon melkein aina syyllistyn valkoisilla pelatessani kun on Pakko Päästä Johtoon. 30 laiton jälkeen katsoin lautaa ja totesin että mikäli fusekista näkee pelin lopputuloksen, olen jo hävinnyt tämän pelin. Kaikki ryhmäni koostuivat kahden pisteen laajennuksista, joita musta jo ahdisteli, ryhmieni muoto ennusteli vaikeaa loppupeliä, ja olin ehtinyt kädettää yhden nurkan täysin antaen sieltä mustalle lähes 30 pistettä. Sain kyllä itse keskustaan päin hienon muurin, mutta olen niin vatipää, etten tiedä mitä sellaisilla tehdään. Olisin paljon mieluummin ottanut nurkasta suoraan ne pisteet, kuin vahvuutta jolla ei suoraan voiteta peliä. Mutta tästä mielipiteeni tulisi vielä turnauksen aikana muuttumaan...
Alalaidalla oli ainoa mustan semiheikko ryhmä. Kaivamalla kaivoin itselleni semeain sitä vastaan ja tuntui että kädetin senkin. Kiveni olivat dangomaisessa pallukassa vastustajan kivien alla, ja niillä oli pari vapautta. Sitten tajusin, että pelaamalla ensin pari pakotusta voin saada tälle möykylle alikytkennän. Sainkin sen, ja oli vastustajan aika tajuta, että möykkyni oli vienyt häneltä kaiken silmätilan. Mustan heikko ryhmä oli kahden valkean ryhmän välissä, jotka eivät ehkä olleet paljon vahvempia, mutta riittävän vahvoja. Pelasin muutaman ikkentobin molemmilta puolilta, ja välillä vastustaja puolusti laitojaan, joka saattoi juoksevan ryhmän entistä hankalampaan tilanteeseen. Ryhmä juoksi päin muuria jonka sain ensimmäisessä nurkkataistelussa. En ainakaan itse ollut onnistunut laskemaan sekvenssiä, jolla se pääsisi pakoon tai saisi silmät, mutta olin silti yllättynyt kun vastustaja luovutti. Turnaus alkoi siis voitolla :3
Seuraava vastustaja oli ruotsalainen 7 kyu mies. Pelasin mustilla. Aargh. En halua muistella tätä peliä. Peruspiirteissään kyse oli kuitenkin siitä, että tapoin vastustajan ison ryhmän. Tai luulin että tapoin. Annoin aika paljon aluetta ja pelasin nössölaittoja, koska kelasin että tapponi riittää kuitenkin voittoon. Meinasin siis paskoa housuun kun näin mikä valkean "kuolleen" ryhmän status oikeasti oli. Valkea jossain vaiheessa loppupeliä tajusi, että sieltähän saa gotesekin :D Kaikki alueeni menivät. Hävisin viidellä ja puolella pisteellä. Hauskinta oli, että ryhmä oli tapettavissani käytännössä koko pelin ajan, mutta vaikka muuten luulin pelaavani über varmasti, en poistanut sieltä sekin mahdollisuutta jota en edes tullut ajatelleeksi. Kamoon, se ei voi saada silmiä, se on siis kuollut. Ja ne kivet kuuluu mun vankikuppiin. Right? :´D
Turnaus oli kolmipäiväinen, joka päivä kaksi kierrosta. Kävimme syömässä tosihyvässä kiinalaisessa ravintolassa, jossa oli taikinanyyttejä (parasta), sushia (parasta) ja jätskibuffet (:3) Olin moannut erään keskeisen asian, minulla ei ollut makuupussia. Nukuimme kulttuurikeskuksen elokuvateatterin lattialla, ja minulla oli pelkkä huopa. Sain kuitenkin lainata Pempun pyyhettä ja takkia lisäpehmusteiksi (kiitos Pempu!). Kuitenkin yö oli kova ja unta kertyi vain kaksi tuntia. Aamulla ei todellakaan ollut sellainen olo, että huvittaisi pelata goota. Älyllinen potentiaalini riitti juuri ja juuri vessassa käymiseen. Turnauspaikalla tarjoiltiin kuitenkin jatkuvasti älyttömän vahvaa kahvia, jota kittasin isosta kupista. Kun istuin silmät ristissä sohvalla, luokseni tuli joku mies kysymään "are you Eerika?" Hän esitteli itsensä ja sanoi olevansa varmaankin seuraava vastustajani. Hän katsoi minua myötätuntoisesti ja kysyi, olenko väsynyt. Kerroin miten paljon olen nukkunut. "Ah, that's unfair. But all of us have weaknesses." Aistin pientä psyykkistä painostusta, mutta en reagoinut siihen. "I have no weaknesses", vastasin robottimaisella äänellä. Meidät oli tosiaankin paritettu seuraavalle kierrokselle, koska olimme kummatkin 7 kyuita.
Sain taas valkoiset. Valkoisilla pelaan yleensä sanrensein, vaikka en tiedä onko se edes hyvä avaus valkealle. Hajoan jos en saa mun moyopotentiaalia. Vastustajani mietti laittojaan uskomattoman pitkään, ja ne olivatkin tarkkaan harkittuja. Hän oli pelannut matalan kiinalaisen, jonka itse olisin pelannut mustilla. (Aiemmin pelasin korkeaa kiinalaista mutta tajusin etten ehkä handlaa sitä tarpeeksi hyvin.) En missään vaiheessa mennyt sisään tähän kiinalaiseen (siihen tiukempaan puoleen), joka ehkä olisi pitänyt tehdä. Vastustaja vain teki helposti järjettömän kokoisen alueen vasempaan ylänurkkaan. Hän rakenteli moyoa koko vasempaan laitaan, enkä tajua miksi päästin sen niin vahvaksi. Jos jotain tästä turnauksesta opin, niin sen että vastustajalle-ei-pidä-antaa-moyoa-aaarrrrgh. Tein diipin invaasion vahvaan moyoon, mutta onnistuin elättämään kiveni nipin napin. Tämän jälkeen sain hyvän momenttumin peliin, kun pääsin uhkailemaan mustan vasenta alanurkkaa. Vastustaja meni tässä vaiheessa byo-yomiin, koska oli pelannut hyvin hitaasti. Minulla oli ainakin puoli tuntia pääaikaa jäljellä. Sain pelata yosen nautinnollisen hitaasti. Redusoin myös jossain vaiheessa onnistuneesti mustan ärsyttävää vasenta ylänurkkaa ulkopuolelta. Voitin pelin 11,5 pisteellä. Myöhemmin sain kommentteja, että olin mukamas näyttänyt olevan häviöllä jossain vaiheessa. Mutta kaikki oli osa keikakua (oliko mulla joku keikaku?)
Neljännen kierroksen vastustajani oli 5 kyu. Olin kurjassa kunnossa. Vastustaja oli ruotsalainen josekihirviö, jonka olin kierrosten välissä ja jälkeen nähnyt käyvän läpi pelejä ja latovan laudalle, ja magneettitaululle, josekin toisensa jälkeen. Itse tuijotin lautaa kuin lehmä uutta porttia ja pelasin joka nurkassa oululaisen josekin. Kuolin sekä ylälaitaan että nurkkaan, jonka jälkeen luovutin. Suoraan sanottuna en osoittanut tässä pelissä taistelutahtoa, mutta olin kipeä ja väsynyt ja seliseli. No olisi se minut murskannut vaikka olisinkin ollut hyvissä voimissa. Oli vahva 5 kyu.
Kaksi viimeistä peliä PM:issä olivat surkeita tappioita, 10 kyulle ja 9 kyulle. Ensimmäisessä niistä oli ensin pieni semeaimoka ja sitten hammastahna, johon alueeni menivät. Sen jälkeen tein kaikkeni saadakseni vastustajan häviämään ajalla, kunnes pokka petti ja luovutin. Vastustajalla oli kerran vain 1 sekunti jäljellä kellossa. Peli kesti kolme tuntia. Siitä pelistä ei jäänyt hyvä maku suuhun, ja hermoni olivat vähän romahtaneet. Seuraava peli oli varmaan vaan liian väsynyttä, melkein riitti pisteet, mutta ei ihan. Olin 2/6 tuloksesta vähän pettynyt. ("Vähän"... :D) Luulen että minulla on joku henkinen ongelma turnausten kanssa, koska olen pelatessa tolkuttomissa adrenaliineissa, ja otan pelit äärettömän vakavasti. Tämän seurauksena ylitän yleensä ekalla ja tokalla kierroksella itseni (kaikissa turnauksissa paitsi JSM 2012 olen voittanut ekan pelin) mutta sitten seuraa minulle tyypillinen "käänteishissi" koska hälytystilassa oleminen on kuluttavaa. Pitäis osata jakaa voimia. Sinänsä pidän vakavista peleistä.
Positiivista PM:issä oli, että joka päivä oli vain kaksi peliä. Kolme turnauspeliä päivässä johtaa mulla siihen, että kolmannessa pelaan väsynyttä trollaus-ylipeliä ja luovutan ennen sadatta siirtoa.
JSM 2012#
3d- 3d- 1d- 1d- 2d- = 0/5
Tietenkin minun piti tunkea itseni myös joukkue-SM:iin. Oli alun perin Auran idea koota Yligon tuplakyu-joukkue ja mennä JSM:iin pieksemään daneja. Tosin kun JSM:t tulivat, minä ja Aura emme enää olleet tuplakyuita :). Aura ei kuitenkaan halunnut osallistua. Saimme vakiinnutettua kokoonpanoksi minut (7 kyu), Henri Ruusulan (12 kyu) ja Nayer Bennourin eli Neikun (tuolloin 18 kyu). Joukkueemme nimi oli onnistuneesti Tyhjä Kolmio. Olin tavallaan toivonut pääseväni jonkun joukkueen kolmospöydäksi, koska silloin olisi tullut matseja jotka minulla olisi ollut realistinen mahdollisuus voittaa. Luokitukseltaan alhaisin vastustaja olisi ollut silloin 4 kyu. Mutta toisaalta, kapteenina oleminen oli siistiä. Lisäksi pelit olivat kovatasoisempia. En ole koskaan pelannut niin hyviä pelejä niin hyvin (okei, neljäs peli oli roskaa).
Ensimmäisellä kierroksella sain vastaani Samuel Ritakallion, 3d. Samun olin voittanut aiemmin vain yhdeksällä kivellä. Mutta se oli eka kierros, olin skarppi, ja valmis nauttimaan pelistä. Pelasin mustilla. En muista tarkkaa avausta, mutta jotain moyoa aloin virittää. Olen itse hävinnyt viisi, kuusi kiveä heikommille kun ovat menneet saamaan moyon, ja moyopelin häviämiseen riittää yksi moka. Pian keikaku selkeni minulle. Annan Samun näennäisesti voittaa nurkkatappelut, mutta kerään hirvittävät keskustavahvuudet, ja sitten... öö, sitten.... Tapellaan. Tähän keikakuun sopi pelaamani norsujosekin muunnelma, jonka taisin keksiä suurimmaksi osaksi omasta päästäni. Tiesin vain että sitä aloitussiirtoa (norsu-olkapää pinceriin) pelätään Yligossa, joten pelasin sen murtaakseni vastustajan henkisen selkärangan. Ikävä kyllä taktinen osaamiseni ei riittänyt ratkaiseviin taisteluihin. Olin semeaissa kaksi vapautta jäljessä, mikä oli aika säälittävää. Samu popsi dangoni. Kun toinen dango popsittiin, luovutin. Opin pelistä paljon. 7 kyukin voi pelata vahvaa fusekia, jos siirrot saa sopimaan hyvin yhteen. Se ei välttämättä ole mitään rakettitiedettä. Se mihin pelit vahvempia vastaan kaatuvat, on taktiikka. On vaikeaa voittaa, jos liikaa kiviä syödään. Myöhemmin Samu sanoi, että oli oikeasti tuntenut olonsa hankalaksi alkupelissä, ja että minulla oli sikana vaikutusvaltaa. Joka tapauksessa, pelistä jäi hyvä fiilis. Olin oikeasti pelannut, ja vastustajakin joutui pelaamaan oikeasti. Odotin innolla seuraavia pelejä.
Toinen peli oli Kanpain joukkueen kapteenia Oiva Moisiota, 3d, vastaan. Olikohan tämä se peli, jossa aloitin ylimonimutkaisen tappelu-josekin ja spedeilin sen. Luovutin tämänkin pelin. En ollut ihan niin pitkään mukana pelissä, kuin mitä Samua vastaan, ei menty hirveän pitkälle keskipeliin. Joseki sucks.
Kolmannessa pelissä vastapäätä istui Jouni Valkonen, 1d, Hayashi. Ennen peliä muut yligolaiset olivat varoittaneet, että ikiaikaisen kirjoittamattoman lain mukaan, yligolaiset eivät saa hävitä Jouni Valkoselle. Kuitenkin monet tunnustivat, että tämä surullinen asia oli tapahtunut heille. Lupasin että en tule tuottamaan pettymystä Yligolle. Peli oli päivän kolmas, ja olin tosi väsynyt. En siksi jaksanut alkupelissä hirveästi miettiä siirtojani, pelasin vain sitä mikä näytti luonnolliselta. Väsymyksen ja täydellisen paineen puutteen takia en stressannut pelistä lainkaan, olin jonkinlaisessa flow-tilassa. Pelasin aika passiivisesti, ajattelin harjoitella hengissä säilymistä. Jossain vaiheessa minulla oli semiheikko ryhmä vasemmalla laidalla. Jouni pelasi sinne placementin, joka ei toiminut. Siinä vaiheessa havahduin. Tajusin, että olen koko ajan ollut mukana pelissä, en leikisti vaan oikeasti. Minulle oli muotoutumassa laudalle kaksi isoa aluetta, Jounille yksi, ja minulla ei ollut pahoja heikkouksia. Olin voittamassa pelin.
Jossain vaiheessa peliä Jouni aloitti ko-tappelun, joka oli mustalle aika huono, koska mustalla ei ollut ko-uhkia. Tämän jälkeen minulla oli vielä paremmat asemat. Kun mentiin loppupeliin, johdin muutamalla pisteellä, ehkä enemmälläkin. Valitettavasti danpelaajat usein kirivät parinkymmenenkin pisteen eron umpeen loppupelissä, ja olin byoyomissa. Sitä oli vain yksi jakso, eli jos miettisin mitään siirtoa yli minuutin, peli olisi ohi. Tein miljoona aivotonta yosemokaa. Lopulta losing move, pelasin atarin, joka ei tee yhtä ainoaa pistettä, ja musta sai välisenten. Kun laskimme pisteitä, Jouni oli vähän huolestuneen näköinen. Tulos oli B+0,5.
Pelillä oli paljon katselijoita, joita en keskittyneessä tilassani hirveästi huomioinut. Sain tästä pelistä paljon kommentteja. Vastustaja sanoi saaneensa pelissä about kaiken, mitä halusikin, mutta kon aloittaminen oli virhe. Itse sanoin, että en ymmärtänyt, miten pystyin saavuttamaan johtoaseman, vaikka tein toistuvia virheitä, kuten pelasin loppupeliclampin ihan liian aikaisin, mikä oli Jounin mielestä iso moka, ja menetin senten jatkuvasti jne. Luulen että kuitenkin pääosin siirtoni sopivat hyvin yhteen, ja ne tukivat selkeästi jotain tavoitetta (vaikka en itse tajunnut yhtään mitä tein). Urtela tuli katsomaan pelikirjausta ja sanoi, että olisin passaamisen sijaan voinut pelata erään atarin. Siitä olisi tullut veivi, jossa mustalta olisi mennyt kaikki. Mietin tuota siirtoa kyllä, mutta laskin ettei se oikeasti toimisi. Siinä nurkassa oli mielestäni koko ajan vähän epäilyttävää muotoa. Ensi kerralla luotan vaistoihini.
Neljäs peli oli valkoisilla Mika Niskalaa (1d, OGP) vastaan. Tämäkin taisi olla surkeahko peli, josta en muista juuri mitään. Pitäisi kirjoittaa turnausselostukset heti turnauksen jälkeen, eikä luottaa vääristyneisiin muistikuviin.
Viimeisessä pelissä pelasin mustilla Dango I:n kapteenia Pekka Keipiä (2d) vastaan. Olin voittanut Pekan joskus seitsemällä kivellä. En ollut mitenkään epätoivoinen. Tavoitteena oli pelata hyvää goota. Aloitin kai sanrenseillä. Jäin keskipelissä vähän taakse, mutta en mitenkään kuolettavasti, kunnes Pekka leikkasi häntäni ja kaikki mahdollisuudet katosivat. Selvisin monesta tappelusta kunnialla ja ryhmiäni ei teurastettu. Valkoinen voitti noin 30 pisteellä. Kuulemma pelasin hyvin.
Parin päivän kuluttua Kaislan peli-illassa minua tultiin onnittelemaan korotuksesta. Häh, mistä korotuksesta? Jouni Valkonen oli kuulemma mennyt korottamaan minut 5 kyuksi. Perustelut olivat "erinomaisesti mennyt JSM turnaus". Ja tosiaan rivini oli JSM:issä 0/5 :DDD No, hävitystä pelistä voi tavallaan vain vastustaja antaa korotuksen, ja jos Jouni todella on tätä mieltä, niin olkoon. Kai minä vähän nilkki olin.
Hyviä ja huonoja asioita turnauksesta:
- en voittanut yhtään peliä
- petin Yligon häviämällä Jouni Valkoselle
- josekeita ei kannata pelata kun en kerta niitä osaa
- korotus tuli :(
+ melkein varastin Jounin gorrit
+ pistin dan-pelaajat hikoilemaan
+ Tyhjä Kolmio suoriutui ylpeästi loppuun asti
+ korotus tuli :)
Yläkaupungin Yö 2012#
6k+ 5k+ 4k- 2k- 8k- = 2/5
Ensimmäinen kierros oli tengeniläistä Eero Louramoa, 6k, vastaan. Pelasin mustilla ja aloitin muistaakseni matalalla kiinalaisella. Pelasin sen matalana, koska halusin olla varuillani. Kaiken maailman tuplakyut ovat raiskanneet minut gobanin päällä turnauspeleissä, joissa en ole ottanut "heikompaa" vastustajaa vakavasti.
Aloitin pelin tyylikkäästi avaamalla pullon dr.Pepperiä. Sen avaamisessa olisi pitänyt olla varovaisempi. Kolmasosa sisällöstä tuli ulos pöydälle, pelilaudalle ja päälleni. Nolotti aika paljon. Pääsimme aloittamaan kun lauta oli saatu pyyhittyä, tuoli ja lattia jäivät tahmeaksi ja itse näytin siltä kuin olisin kussut housuun. No, enhän minä muutenkaan täysipäistä vaikutelmaa tee kehenkään.
Peli oli mustalle helpohko, mutta vähän riski. Kun ensimmäinen invaasio kiinalaiseen tuli, muistaakseni siihen hoshikiven puoleiseen puoliskoon, aloin aavistella että vastustaja on raivohullu hyökkäyspelaaja. Sitten niitä invaasioita alkoi tulla vähän enemmän. Joka paikkaan, missä mustalla oli vähän enemmän tilaa, ilmestyi valkoinen kivi. Järjettömän aggressiivinen pelityyli, mutta oikeastaan olin tyytyväinen. Alueen teko ei kuulu suunnitelmiini alkupelissä, eikä muutenkaan alueista kateileminen, vaan suosin pelotonta hyökkäämistä. All-out-hyökkäyksellä voittaa tai häviää, varmistelemalla häviää. Hyökkäsin siis invaasioryhmiä vastaan erottamalla ne toisistaan ja sulkemalla toisen sisälle. Olin olettanut että monista invaasioista osa oli kevyitä probeja, mutta näin ei ilmeisesti ollut. Vastustaja yritti pelastaa kahta heikkoa ryhmää, joka johti siihen, että molemmat kuolivat. Kuitenkin tappojen hintana olin antanut valkoiselle kammottavan kokoisen moyon, päästänyt välissä pelaamaan sinne myös vahvistuslaittoja. Vasempaan alanurkkaan ei ollut menemistä enää, ja ylälaitaan pääsisi ehkä tuurilla. Tein siis sinne aika hävyttömän ylipeli-invaasion. Strategia oli provosoida vastustaja hyökkäämään rajusti tätä punaista vaatetta vastaan ja ottaa tappelusta profittia muualla, ehkä pelata lähistölle kevyitä kiviä joista joku redusoisi moyon laitaa. Rakentelin moyoon jotain sabaki-muotoa (en vieläkään tajua sabakista yhtään mitään joten muoto oli raskas paska) ja valkoinen pelasi ärsyttävästi suoraan vitaalipisteeseen. Se ärsytti niin paljon, että provosoiduin tappelemaan, vaikka se tekikin invaasioryhmäni raskaaksi paistiksi. Vaikka olin mielestäni laskenut pyydystyksen oikein, pelkäsin että räjähdän kaikella. Pyydystys onnistui ja valkoinen luovutti.
Kokonaisuutena peli oli railakasta tappelua, jossa olisi käynyt huonosti, jos olisi tullut yksikin moka. Vastustaja arvioitu ehdottomasti erittäin vaaralliseksi hyökkäyspelaajaksi, ja kolmannella kierroksella voittikin 4 kyun. Huhhuh.
Toinen kierros oli myös tengeniläistä vastaan, tällä kertaa 5 kyu Pirkko Luoma. Pelasin valkoisilla. En pelannut valkoisilla kiinalaista aloitusta, vaikka jyväskyläläiset olivatkin sanoneet, että ihan hyvin voi pelata. Valkoisilla yleensä aloitan sanrenseillä ja yritän siitä pinnistellä mukaan moyonrakennus-munanvenytyskisaan. Henkisesti olen kuitenkin musta :3 ja mustilla pelaan vapautuneempaa fusekia. No joo, fusekini on yleensä joka tapauksessa random shaibenia. Niinpä se oli nytkin. Tämä peli oli edellisestä poiketen tasainen, kummatkin nakersivat toistensa alueiden reunoja. Mielestäni Pirkon laidat olivat isommat, ja olin vähän ahtaalla, mutta onnistuin jotenkin taikomaan itselleni pullean keskustan. Silti peli oli tasainen. Voitin yosella, musta teki pari loppupelimokaa. Mustalla oli muistaakseni laudalla 66 pistettä, valkoisella jotain samaa luokkaa, taisi mennä about komin verran minulle. Tämä peli stressasi minua aika tavalla, koska hahmotan paremmin tappeluja ja pyydystyksiä kuin sitä miten saan mahdollisimman paljon aluetta. Alue on jotain joka tulee tappelun sivutuotteena. Silloin kun on yhtäkkiä pakko väkisin pungertaa keskustaan 15 pisteen alue, olo on tosi epätoivoinen.
Tiesin etukäteen että minut paritetaan ylöspäin kolmannella kierroksella, ja se vitutti minua. En ole varmaan koskaan voittanut päivän kolmatta turnauspeliä, vähän vaan perseillyt laudalla ympäriinsä ennen luovuttamista ja nukkumaan lähtemistä. Olisin halunnut pelata haastavimmat pelit silloin, kun olen skarppi. Olen silti loppujen lopuksi tyytyväinen peliini. Vastustaja oli Hannu Kämäräinen, 4 kyu. Koska edelleen ollaan jokseenkin pilipalikyu-tasolla, luokitukset eivät hirveästi kerro mitään, toisaalta eivät ne välttämättä dan-tasollakaan kerro. Ehkä niistä ei tarvitse välittää, ja vastustajan tasoa arvioidaan vasta pelipöydän ääressä. Kuitenkin. Muistan että harvinaisesti minulla meni fuseki hyvin. Keskipelissäkin olin mielestäni pitkään johdolla, kunnes tein idioottimaisen mokan, jossa menetin varmaan 100000 pistettä. Sen jälkeen pelini hajosi ja aloin kuoleskella joka paikkaan. En ehtinyt edes luovuttaa, koska hävisin ajalla sitä ennen =_=; Oikeastaan tappio ei harmittanut niin paljon kuin ehkä olisi pitänyt. Olin turta ja väsynyt ja halusin nukkumaan.
Toisena päivänä olin saanut spirittini takaisin, ja olin valmis taas tappelemaan loppuun asti. Neljännessä pelissä sain vastustajakseni 2 kyun. Yleensä pelaan about samantasoisia vastaan kaikkein hermostuneimmat ja raastavimmat pelit, ja kun tasoero on yli kaksi kiveä, pelaan huomattavasti vapautuneemmin, yleensä all-out-siirtoja. Toisinaan menestyn tällä strategialla yllättävän hyvin. Tämä ei kuitenkaan ollut sellainen peli, vaikka taas yllätin itseni kekseliäisyydelläni fusekissa. Sain alkupelin näyttämään siltä, että vastustajalle ei ole tulossa aluetta minnekään. En muista kunnolla mitä saakuttia sitten tapahtui. En tainnut edes kuolla. Jotenkin vain sain paskaa muotoa ja alueet jäivät pieniksi. Hävisin 15 pistettä. Ai niin, nyt muistan. Minulta syötiin 10 kiven häntä. Sehän se oli. Sekin paskan muodon syy.
Viides peli oli 8 kyuta vastaan. Olin hyvin varuillani, sillä vastustajalla oli takana neljä voitettua peliä. Todennäköisesti kyseessä ei ollut oikea 8 kyu.
Jatkuu...
Kokonaisuutena arvioiden
- 2/5 tulos on alisuoritus
- 8kyu nilkki pieksi mut
- stressasin
- hävisin ajalla (eisAis)
- en päässyt pieksemään Petri Haustolaa
+ pistin kunnolla vastaan vahvemmille
+ opin paljon
Jaakko Munkki -turnaus 26.5.2012#
7k+ 4k- 1d-(b2) 12k+(w3) = 2/4
Vain viikko Yläkaupungin Yön jälkeen HGK järjesti Helsingissä yksipäiväisen Jaakko Munkin muistoturnauksen. En ollut ehkä ihan parhaassa pelikunnossa. Matematiikan luennot ja Jyväskylän reissu olivat vieneet voimani. Halusin kuitenkin osallistua.
Minua hieman huolestutti, että samana päivänä oli neljä peliä. Selvisin kuitenkin aika hyvin.
Ensimmäisellä kierroksella pelasin tasa-alulla Elsa Nike Helena Polvista, 7k, vastaan. Pelasin mustilla stemuilla, mikä sopi minulle oikein hyvin. Elsa oli sen verran aloitteellinen, ettei antanut minulle kiinalaista aloitusta, vaan lähestyi heti 3-4-stemuani. Tässä hieman mokailin. Aloitettiin jokin josekin tapainen sekvenssi, jonka tenukoin aika pian päästäkseni pelaamaan tyhjään nurkkaan. Sitä ei olisi kyllä oikeasti halunnut tenukoida. Onneksi valkoinen ei rankaissut niin pahasti kuin olisi voinut.
Tunsin pelissä olevani pihalla kuin lumiukko. En jotenkin nähnyt koko lautaa kerralla, mikä häiritsi minua, enkä osannut arvioida olenko voitolla vai tappiolla. Elsaa vastaan pelatessa tuntuu, että hän aika paljon ennakoi suunnitelmiani ja tähtää niiden pilaamiseen, ja muutenkin tajuaa siirtojeni tarkoituksen varsin hyvin. En siis yrittänyt kusettaa valkeaa. Yritin parhaani mukaan olla kusettamatta itse itseäni. Pelissä ei tullut dramaattisia tappoja tai tappeluita, mutta sain ympäröityä parisenkymmentä pistettä enemmän alueita kuin valkoinen. Voitin siis ensimmäisen kierroksen, kuten aina turnauksissa (paitsi JSM:issä).
Toinen kierros oli 4.kyu Rasmus Ståhlea vastaan. Olin tyytyväinen, että pääsi Rasmusta vastaan siinä vaiheessa, kun olen vielä jotenkin tolkuissani. Tiesin jo etukäteen kolmannella ja neljännellä kierroksella pelaavani kuraa. Sain valkoiset kivet ja yritin häiritä vastustajan fusekia. Alku oli lupaava. Sain mielestäni hämmennettyä vastustajaa jonkin verran. Tietenkään minulla itselläni ei ollut mitään käsitystä pelin kulusta. Flaidis oli kuitenkin hyvä ja lennokas. Aika pian kuolin melko katastrofaalisesti oikeaan ylänurkkaan. Sen jälkeen aloin ylipelata ja kuolin 250 eri paikkaan, jonka jälkeen luovutin pelin. Hm. Jotenkin otteeni herpaantui ensimmäisen epäonnistumisen jälkeen, mistä vastustajakin huomautti.
Kolmannella kierroksella ei mennyt paljonkaan paremmin. Vastustajani oli Leo Yang (1 dan) ja sain kaksi tasoituskiveä. Taas peli alkoi hyvin. Huomasin melko pian, että vastustajani pelasi aika honteja ja pehmeitä laittoja. Aloin käyttää tätä hyväkseni ja kokeilla hänen rajojaan. Innostuin ehkä liikaakin ja menin törkeästi keskelle valkean vahvahkoa laitaa. Tämä oli valkean ainoa iso alue. Minut suljettiin neljännen rivin kivien alle. Lokaalisti en voinut elää, mutta aloin heitellä kiviä kaikkiin mahdollisiin leikkauspisteisiin ja onnistuinkin lopulta syömään itseni ulos. Tulos oli tosihyvä mustalle, sillä tuhosin valkean koko laidan. Ikävä kyllä seuraava ylipeli ei onnistunut yhtä hyvin. Kuolin säälittävästi nurkkaan ja muistaakseni jonnekin muuallekin. Hävisin luovutuksella.
Sekä toinen että kolmas kierros olivat alisuorittamista. Aloitin hyvistä asemista mutta vain menetin otteeni. Ensi kerralla, vaikka hämmentyisinkin jostakin, en ala pelata "vain jotain".
Neljännellä kierroksella arvelin saavani vastaani jonkun tuplakyuista, joita turnauksessa oli runsaasti. Pelasin ensimmäisen ja kolmannen pelinsä voittanutta Sinikka Siivolaa (12k) vastaan antaen kolme tasoituskiveä. Tässä vaiheessa olin jo todella väsynyt. Sinikka pelaa mielestäni dan-tason fusekia, joten en halunnut joutua fusekiin vaan pyrin heti alussa lähitaisteluun. Ylipelasin aika törkeästi, mutta ehkä se annetaan anteeksi, koska kyseessä oli tasoituspeli. Pelissä oli muutama minulle tosi vaarallinen tilanne, jotka päättyivät kuitenkin edukseni. Keskipelin lähestyessä loppuaan musta luovutti, koska mustalla ei oikein ollut aluetta. Olin helpottunut. Olin niin pökerryksissä neljästä pelistä, että olisin kuitenkin kuollut damentäytössä.
Manga cafe oli mukava turnauspaikka ja turnausmaksuun sisältynyt sushilounas oli herkullinen (joskaan ei tarpeeksi iso minulle :D). En ole tyytyväinen 2/4-tulokseen, mutta eihän sitä sysipaskaksikaan voi sanoa. Vahvemmille hävittiin ja heikommat voitettiin. Takapotku tulee menemään paremmin, ainakin henkisesti. Tästä lähtien nimittäin lopetan random paskan pelaamisen. Tosin tämä saattoi johtua myös turnauksen semitiukoista ajoista (20min +5s Fischer). Joudun etenkin Fischerissä jatkuviin aikaongelmiin.
Takapotku 16-17.6.2012#
5k- 4k- 6k+ 4k+ 4k+ = 3/5
Tavoitteet: vähintään kolme voittoa ja pari gorria. Enkä vedä ranteita auki turnausstressin takia.
Kaikki tavoitteet toteutuivat :3
Minut oli pari päivää ennen turnausta korotettu 4 kyuhun. Olin voittanut yli puolet peleistä muutamassa peli-illassa ja kerskuin voitoillani hieman liikaa, mistä seurasi rankaisu. Olisi pitänyt pitää matalaa profiilia. Toisaalta nominaalitasoituksilla pelatut pelit olivat pitkään olleet aika helppoa kauraa. Ehkä oli aika nostaa vaikeustasoa.
Jännitin Takapotkua aivan älyttömästi. Jännitys oli niin vakavaa, että minun oli pakko etsiä psykologisia keinoja purkaa sitä. Pysähdyin vähän miettimään suhtautumistani turnauksiin ja gohon ylipäänsä. Onko niin suuri katastrofi, jos häviää pelejä? Onko pelaamisella mitään arvoa, jos sen takia stressaa ja kärsii (eikä saa siitä edes rahaa)? Halusin varmistaa, ettei turnaustulos vaikuta mielenterveyteeni, joka on vähän liitoksistaan natisevaa sorttia. Ennen kaikkea halusin pois sen inhottavan pelon ilmapiirin turnauspeleistä. Se johtaa jäykkään ja laimeaan suoritukseen. En kuitenkaan esim. nukkunut kahtena turnausta edeltävänä yönä juuri lainkaan, ja se taisi vaikuttaa pelitasoon.
Turnaus oli järjestetty aivan loistavasti. Chief oli organisoinut kaiken viimeisen päälle. Itsekin olin yksi järjestäjistä, jotka saivat pelata ilmaiseksi. Nakkeihini kuului olla tilavahti ja saunavahti, minkä lisäksi siirtelin random kamoja jossain vaiheessa. Tiloissa jota vahdin ei tapahtunut mitään huolestuttavaa. Ilmainen turnaus irtosi siis käytännössä ilmaiseksi. Ainoa harmittava asia oli, että en päässyt pikapeliturnaukseen.
Ensimmäiselle kierrokselle Mika Urtelan koodaama huikea SpaceBrothel -paritusohjelma paritti minut Elina Toivasta (5 kyu) vastaan. En ole viime aikoina hävinnyt 5 kyu -pelaajille, joten olo oli luottavainen. En silti olettanut pelin lopputuloksesta mitään. Sain peliin valkeat kivet. Koska olin neloshuoneen tilavahti, pelasin kaikki pelini samalla pöydällä. Lauta oli laadukas ja kivet kunnollisia, eivät Ingin palleroita tai kolmasti kirottuja toispuoleisia läpyskäkiviä, joita ei saa pois laudalta. Oli siis nautinto pelata 25-pöytää koko turnauksen ajan.
Elina pelasi mustilla matalan kiinalaisen, johon vastasin kahdella hoshilla ja keimakakarilla hoshikiveen. Käsittääkseni tämä on joku standardialoitus. Itseäni vähän ärsyttää mustana vastata tähän keimalla peilaamalla, koska mustan kaikki kivet ovat samalla laidalla. Elina muistaakseni vastasi kuitenkin niin, jolloin liu'uin nurkkaan, ja tähänkin vastattiin. En tietenkään malttanut jatkaa fusekia ylälaidalla mitenkään, vaan pelasin mahdollisimman nopeasti lähestymisiä ja invaasioita mahdollisimman moneen eri paikkaan. Yritin saada kiveni mahdollisimman tehokkaiksi. Jouduin vähän pysähtymään, kun Elina pinceröi yhdestä keimasta koostuvan nurkkaryhmäni. Tämän ryhmän elättäminen oli lopulta gote, joka maksoi minulle aika paljon. Olisin voinut halvalla saada yhdellä kivellä potentiaalia puolikkaaseen laitaan, mutta sen sijaan sain gotessa kahden pisteen elämän. Tehokas fuseki ei mene näin.
Yritin välttää juoksevien ryhmien tekemistä niin pitkään kuin voin, mutta lopulta olin mielestäni pelannut tyydyttävän fusekin, eli tehnyt joka paikkaan reikäisiä kökköryhmiä, joten oli aika invasioida kiinalainen. Tein mustan nurkan ja laidan väliin tiikerinkita-muodon, ja myöhemmin kävin pakon edessä kitkerästi pelaamassa sieltä yhden pisteen hypyn keskustaan. Tämä oli mielestäni niin silmäkäs muoto, ettei siitä tarvinnut enää huolehtia. Pelin edetessä se joutui jonkin verran ympäröidyksi, muttei mitenkään sisään suljetuksi. Jotenkin tapahtumat etenivät kuitenkin siihen, että tämä invaasioryhmäni kuoli. Ryhmässä oli varmaan 18 kiveä. Tämä johti siihen että mustalla oli neljäsosa lautaa. Kompensaationa sain tapettua mustalta nurkan, mutta se ei vaikuttanut edes kiinnostavan mustaa. Tässä vaiheessa oli sellainen fiilis, että olen hävinnyt totaalisesti. Kiemurtelin myös jossain välissä eräällä silmättömällä ryhmälläni surkeasti mustan keskustan läpi, saaden kiveni kytkettyä nipin napin. Olin pelannut liian ahnasta alkupeliä, ja nyt maksoin siitä. Tuntui että olin vain hyökkäyksen kohteena kaikkialla.
En halunnut vielä luovuttaa. On sitä ennenkin tullut hävittyjä pelejä voitettua ränkläämällä. Tsäänssini tuli, kun uskomattoman törkeästi menin erään vastustajan vahvan laitaryhmän sisälle ja tein sinne toisen rivin pötkylän, joka oli kyllä yksisilmäinen, mutta leikkasi samalla mustan nurkasta yksisilmäisen ryhmän. Sain noin 12 kiven ryhmän lopulta pistettyä ko-vääntöön, mutta se oli suora ko omalle about saman kokoiselle ryhmälleni. Mitään hävittävää ei kuitenkaan ollut. Sitten... auh... pelasin ko-uhan, joka ei ollut mikään uhka. Elina söi ko-stemut. Oho, aika tyly vaihtokauppa, ajattelin ja toteutin "ko-uhan". Se uhkasi mielestäni leikata ja tappaa toistakymmentä kiveä. Olin kuitenkin missannut jotain aivan perustavanlaatuista. Leikkaukseni ei leikannutkaan mustan kiviä. Huomattuani tämän luovutin pelin.
2. kierros oli totaalinen turpiinveto. Valitettavasti minä olin ottava osapuoli. Pelasin Jouni Karvoa (4 kyu) vastaan mustilla. Muistoni tämän pelin avauksesta ovat kohtuu hämärät. Pelasin matalan kiinalaisen ja tein taas kökkö-invaasioryhmiä eri puolille lautaa. Luultavasti taas jouduin konfliktiin moyon kanssa. Jounin hyökkäys oli graniitinkova ja hyvin tuskallinen. Pelasimme sotkuista lankakerää keskelle lautaa. Lankakerä oli täynnä kuolleita mustia pätkiä. Yritin tappaa varmaan kolmea eri ryhmää, ja kaikissa näissä yrityksissä kuolin itse. Luultavasti syy ei ollut pelkästään omassa ylipelissäni, vaan Jouni oli ihan oikeasti taktisesti vahvempi. Luovutin, kun 60% laudalle heittämistäni kivistä oli tapettu. Olin lannistunut. Mielestäni korotukseni oli ollut ihan liian aikainen.
Kolmannella kierroksella vastustaja oli Toni Okuogume, 6 kyu . Olin valkoinen. Minulla ei ollut mitään luottamusta taitoihini, joten valmistauduin pahimpaan tässäkin matsissa. Siihen ei ollut aihetta. Peli alkoi hyvin, kun heti aluksi pääsin tappamaan mustan nurkan. Siitä lähtien tunsin johtavani peliä, paitsi että Toni oli yhdessä vaiheessa vaarassa saada jättimäisen keskustan. Pääsin kuitenkin luikertelemaan sinne viekkaudella ja vääryydellä. Voitin runsaalla määrällä pisteitä ja komilla. Olin onnellinen ekasta voitostani :3 Aavistin että tästä alkaa hissi, ja niin kävikin.
Sunnuntaiaamun pelin pelasin egolaista Rasmus Ståhlea (4 kyu) vastaan. Rasmus oli pawnannut minut täydellisesti Jaakko Munkissa, joten odotin kovakouraista käsittelyä. Pelasin mustilla stemuilla. Pelasin matalan kiinalaisen, koska korkea kiinalainen ja sanrensei tuntuivat liian turvattomilta. Lauantain tappioista viisastuneena päätin pelata vakaata fusekia. Mietin koko ajan, että tuleeko tälle ja tälle ryhmälle myöhemmin ongelmia, jos pelaan näin tai näin. Rasmus oli pelannut hoshin ja siitä jonkun oo-oo-geiman laitaan päin. Ajattelin invaasioida nurkan sentessä ja pelata sitten heti kohtuullisen matkan päähän valkean vahvuudesta, ettei valkea pääsisi elättelemään mitään übermoyohaaveita. Pelini lähti lapasesta, kun tämä nurkkainvaasio ei ollutkaan sente. Laajennuskivi oli liian lähellä. Elin gotessa ja valkea sai vahvuutta kahteen suuntaan. Moyo näytti karsealta. Nyt oli drastisten toimenpiteitten aika. Tein klassisen ei näin -tesujin, eli invaasioin molemmat laidat. Invaasioryhmille ei ollut minusta aikaa tehdä silmiä. Etenin vain syvemmälle ja luotin siihen, että vastustaja suojaa alueitaan eikä sulje ryhmiä sisälle. Minulla oli puolen pelin ajan oikeassa laidassani karsea heikkous, johon iskemällä valkea olisi tuhonnut puolet alueistani ja mahdollisesti tappanut jotain isoa. Rasmus kuitenkin ilmeisesti hakien leaning attackia invaasiostemujani vastaan, kurkisti tähän ryhmään ulkopuolelta, johon pystyin vastaamaan siten, että se paikkasi heikkouden. Olin huojentunut. Olin ollut aivan varma, että laidasta tulee muisto vain.
Sen jälkeen peli oli invaasioryhmien saattelemista kotiinpäin. Halusin tuhota valkean alueita niin paljon kuin vain mahdollista. Invaasiot tulivat himaan, mutta lukuvirheeni takia jouduin uhraamaan toisesta puolet ja lisäksi pari nurkkastemua. Se ei ollut suunnitelmissani. Myöhemmin Rasmus vielä söi ovelalla tempulla kolme kiveä lisää alalaidastani, jonka piti olla kovaa käteistä pankissa. Valkea johti sata nolla. Oli tehtävä jotain. Kani6-turnauksessa olin tutustunut käsitteeseen desperado-moyo. Jossain vaiheessa valkea oli invasioinut kiinalaisen avauksen, ja tehnyt sinne pienen ryhmän, jolla ei ollut oikein nurkkaa eikä laitaakaan. Tätä ryhmää oli ehkä puolustettu vähän laiskasti. Pakotin ulkopuolelta keimalla ja sitten pelasin tengenin tuntumaan toisen siirron, joka teki about 50 pisteen desperado-moyon. Moyo oli aika huge, mutta en usko että sillä silti olisi voitettu peliä, koska valkealla oli saman kokoinen nurkka, jossa oli lisäksi kasa kuolleita stemujani. Valkea alkoi redusoida moyoa ulkopuolelta, johon vastasin vain puolustaen. Oli aika selvää, etten tule saamaan siitä 50 pistettä. Lopulta epätoivoissani pelasin placementin sen ryhmän sisään, joka oli alunperin kiinalaisen sisään tullut ryhmä ja nyt moyon sisällä. En pelatessani ollut läheskään varma, tappaako laitto, mutta olin hävitty peli -ränkläys-moodissa. Valkea vastasi siirrolla, joka varmisti ryhmälle yhden silmän, jolloin pääsin vetämään stemuni ulos ryhmän sisältä ja ryhmä jäi yksisilmäiseksi. Oli lopulta aivan uskomatonta, että onnistuin tappamaan nämä kivet. Valkea rimpuili raivokkaasti, ja puolustin kädet täristen. Lopulta ryhmä oli vain kuollut. Valkea luovutti pelin. Minulla oli epätodellinen olo. Olin onnistunut voittamaan vastustajan, joka oli pari viikkoa sitten tuntunut täysin ylivoimaiselta. Lisäksi pelin äkillinen kääntyminen edukseni oli ollut tosi yllättävää.
Olin niin onnessani elämäni ensimmäisestä 4 kyu -voitosta, etten stressannut viimeisestä pelistä. Ihan sama ketä vastaan minut paritettaisiin, ihan sama miten pelissä kävisi, olin tyytyväinen tuloksiin jo etukäteen. Vastustajaksi määräytyi lopulta Jerry Savo, 4 kyu . Jerry oli voittanut minut täydellisesti murskanneen Jouni Karvon, mikä ei ollut kovin rohkaisevaa. Aluksi näytti siltä, ettei Jerry saavu lainkaan paikalle. Oikeastaan se olisi sopinut minulle ihan hyvin, koska olin täydellisen väsynyt. Pelini Rasmusta vastaan oli kestänyt yli kaksi tuntia ja ollut äärimmäisen kuluttava. Lopulta matsi kuitenkin toteutui. Olin valkoinen. Jerryltä oli tässä vaiheessa ehtinyt kulua yli 20 minuuttia aikaa, mutta hän ei sitä juuri tarvinnutkaan. Kun peli loppui, Jerryn kellossa oli 54 minuuttia ja minulla 46. Toisin sanoen blitzasimme pelimme. Olin niin väsynyt, etten jaksanut miettiä ollenkaan. Peli ei ollut hallussani missään vaiheessa, mutta positiivista minulle oli, ettei toisellakaan ehkä ollut. Pelasin tolkuttoman aggressiivisesti. Munasin eräässä nurkassa katastrofaalisesti, kun en jaksanut laskea vapauksia. Siellä pelattiin death by wumbah -sekvenssi, jonka tulos oli valkealle ihan hirveä. Siitä lähtien pelasin täysin randomaalisesti. Halusin vain nukkumaan. Myöhemmin kuolin toisella, isommalla ryhmällä. Kompensaationa sain tapettua Jerryltä about saman kokoisen ryhmän. Myöhemmin leikkasin mustalta ison hännän, jonka jälkeen pelasin kyborgimaisen loppupelin ja voitin 8 pisteellä. Wtf?
Muutin turnauksen kuluessa mielipidettäni kahdesta asiasta. Ensinnäkin, olin ollut sitä mieltä etten tykkää pelata valkeilla. Toiseksi, olin ollut sitä mieltä etten halua tehdä vaihtokauppoja joissa saan vahvuutta ja vastustaja aluetta. Tajusin että mustilla pelaaminen on melkein stressaavampaa, kun pitää huolehtia valkean komista, ja vahvuus on ylivoimaa joka auttaa tappelussa. Siitä ei saa aluetta, mutta siitä saa mahdollisuuden tuhota vastustajan alueet.
Kokonaisuutena turnauksesta jäi mahtava fiilis. Hissi toimi. Pelasin kolmessa viimeisessä pelissä korkealla oman tasoni yläpuolella. Ymmärsin hienoja asioita.
Inkoon MeriGo 7.7.2012#
5k+ 1d+(b1) 8k-(w2) 22k+(w9) = 3/4
Tavoite: meni miten meni mut AJ:lle en hävii! >:3
Tapasin Jyväskylässä Pirkko Luoman, joka suunnitteli go-toiminnan laajentamista kotikunnassaan Inkoossa. Enpä tätä ennen tiennyt edes tarkkaan, missä Inkoo on (noloa). Kuitenkin, lupauduin tulemaan turnaukseen, jos sellainen joskus Inkoossa järjestetään. Turnaus toteutuikin pikaisemmin kuin olin odottanut. 13 pelaajaa saapui turnaukseen, heistä kymmenen pääkaupunkiseudulta.
Ihan erilainen turnaus kuin mihin olen tottunut. Melkein kaikki tunsivat toisensa, ilmapiiri tuntui enemmän rennolta illanvietolta kuin kilpailulta. Luulen että itseeni vaikutti se, että turnaus ei ollut gor-turnaus. Tai se, että turnauspaikka oli niin kodikas (hyvinvarustettu muttei kliinisen kaupallinen kahvila kauniissa venesatamassa). Joka tapauksessa, pelit olivat hauskoja eivätkä tehneet ollenkaan kipeää. Vastustajilleni saattoi sitten olla eri juttu.
Menin Inkooseen AJ:n autolla (kiitos AJ:lle vielä kerran luksuskyydistä kotiovelle ja takaisin <3 ) ja mukana oli Reino ja Tassel. Meillä oli matkojen aikana kiinnostavaa keskustelua muunmuassa valkoposkihanhien ja kanadanhanhien eroista, joutsenista, lammen ja järven eroista ja niin edelleen. Arvostan muuten Reinon laajaa luonnontiede-tietoutta. Saavuimme päämääräämme nopeammin kuin olin odottanut. Melkein kuin olisi ajanut vain Espooseen. En ollut nukkunut yöllä juurikaan, sillä kun saavuin edellisenä iltana peli-illasta, elämänkumppanini oli rohmunnut koko sängyn itselleen enkä löytänyt mukavaa nukkuma-asentoa. Vähän ketutti väsymys, mieluummin pelaisi virkeänä. Paritus saattoi minut yhteen ensimmäisellä kierroksella jo Jyväskylässä kohtaamani Pirkko Luoman (5 kyu) kanssa. Pelasimme tasa-alulla, minulla valkoiset. Kuten viimeksikin, peli Pirkon kanssa oli tiukka ja vaikea. Muistaisikohan sitä vielä, mitä siinä tapahtui. Pirkko pelasi kaksi komokua, minä otin hoshit. Mulle on aina tullut parempi mieli hoshien pelaamisesta, kuin komokuista, mokuhazusheista ja sansanista. Hoshi on joustava, sitä ei voi painaa matalaksi ja laidoille pelaaminen tuntuu hyvältä. Viidentenä laittona musta varmisti toisen nurkan, minä lähestyin toista. Vastaukseksi tuli korkea yhden pisteen pinceri, joka antoi minulle hetken miettimistä, sillä en tunne josekeja kuin matalasta. Päädyin hyppäämään ikkentobilla välistä, ja siitä tulikin loppujen lopuksi aika hyvä mieli. Pelasin keiman ja vielä toisenkin keiman hasamikiven alta, ja se jäi vähän lillumaan. Lopulta sain melkein koko laidan pinceristä huolimatta. Fusekissa olin välistä jokseenkin kahvilla, en osannut sanoa onko asemani huono vai hyvä. Tuntui että peli lähtee käsistä, kun invaasioin jonkin laidassa olevan reiän ja lähdin siitä ikkentobaamaan keskustaan. Tajusin tällä beissittömällä ryhmällä juostessani, että mustahan saa tästä hillittömän moyon. Invaasioin sitten moyonkin ja jatkoin peliä kahdella heikolla ryhmällä. Lopulta näille ryhmille kävi varsin näppärästi hyvin, mutta redusoitunakin moyosta saatu mustan nurkka oli aika huge. Pelissä ei juuri tapeltu, vaan se oli aluevääntöä. Keskustassa vähän uhkailtiin leikellä molemmin puolin, mutta ei sitten leikeltykään. Seivailtiin vaan omia kiviä. En edes yrittänyt missään vaiheessa tappaa mitään, eikä se ehkä olisi onnistunutkaan, sillä Pirkko pelasi aika turvallisia laittoja. Mustan ryhmät olivat vahvoja, mutta ehkä jotkut vähän ylikeskittyneitä. En ollut selvillä siitä, olenko johdossa vai takana, ennen kuin pikkuloppupelin lopussa. Pelasin loppupelin omasta mielestäni hyvin. Musta ehkä vastasi turhan anteliaasti loppupelisenteihini eikä pelannut vastasentejä. Voitin lopulta pelin 7,5 pisteellä, eli valkealla oli laudalla yksi piste enemmän. Eipä ollut mikään helppo voitto. Kiitos Pirkolle hyvästä pelistä :3
Tokalla kierroksella sain vastaani vastustajan, jota olin odottanut. Olin lähtenyt Inkooseen pieksemään AJ:n (1 dan). Olin valmistautunut tekemään tämän kahdella tasoituskivellä, mutta koska voitin ekan pelini, jouduin suorittamaan asian tyhjältä laudalta, tosin AJ pelasi valkeilla puolen pisteen komilla. Aioin pelata sanrensein ja leikkiä Takemiyaa, mutta AJ ei antanut. Hän lähestyi toisena siirtonani pelaamaani hoshikiveä sisäpuolelta. Pelattiin pari keimaa ja sain senten, niin että pääsin pelaamaan tyhjään nurkkaan. Fuseki oli tosi rauhallista ja tulos aika tasainen, molemmilla hyvinvoivan näköisiä ryhmiä. Yleensä AJ ei pelaa näin normaalia fusekia, vaan melkein ekassa nurkassa heti kikkailusiirtoja, jotka aiheuttavat minulle päänvaivaa. Tässä fusekissa oli helppo pysyä mukana, eikä AJ jostain syystä käyttänyt taktista paremmuuttaan. Hän siis niin sanotusti joutui fusekiin. Lopulta minulla oli kaksi laitaa ja AJ:lla kaksi. Sitten AJ päätti hajottaa toisen laitani. Tämä epäonnistui jostakin syystä. Valkealla oli ladderissa mustan kivi, pelasin shichoblokin joka uhkasi valkean laitaa, valkea suojasi laitansa ja lähdin tikkaista karkuun. Sain möhnäponnukin keskelle laitaani, jonka jälkeen sitä vastaan oli melkein mahdoton hyökätä. Tässä vaiheessa tajusin, että minulla menee oletettua paremmin. Ryhmäni olivat aika vahvoja ja aloin hyökkäillä valkean ryhmiä vastaan. AJ kasvatti vasemmalle laidalle törkeän kokoisen lentokentän, enkä koskaan päässyt sinne, paitsi yhden senteponnukin sain kierosti alareunaan. Kuitenkin redusoin valkean toisen alueen aika olemattomiin. Ylitin taas itseni loppupelissä saamalla kaikki suuret sentet. Voitin huikealla 16,5 pisteen erolla, eli komi ei olisi pelastanut (tosin en usko tämän olevan vertailukelpoinen tulos tasa-alkupelin kanssa; tietäen ettei komia ole, valkea joutuu alusta lähtien pelaamaan ottaen enemmän riskejä). AJ ei ollut tyytyväinen peliinsä. Jotenkin peli ei ollut normi AJ:ta, koska se ei ollut monimutkainen ja siinä ei tapeltu. Mulle oltiin liian kilttejä. Anyways, voitto tuli.
Tiesin turnauksessa aika lailla etukäteen, ketkä tulisivat olemaan vastustajiani. Järkevän lähellä MMS:issä oli vain muutama pelaaja. Yksi näistä oli Juha Kainulainen, turnauksen alkaessa 8 kyu, jonka sainkin vastustajakseni kolmannella kierroksella. Minulla oli traumoja 8 kyuista, koska Harri Mulari veti minua tasalla dunkkuun Yläkaupungin Yössä. Juhasta aavistin vähän samaa, sillä hänenkään luokitustansa ei ollut tarkistettu vuosiin, hän ei ollut pelannut kuin muutaman henkilön kanssa viime aikoina eikä Inkoossa kai ole luokittajiakaan. Päätin olla spedeilemättä ja pelaamatta trollisiirtoja jotka toimivat KGS- 8 kyuille. Enkä tee niitä heikkoja ryhmiä. Kuitenkin vähän tein.
Mitkään trikit eivät menneet läpi, onneksi en pelannutkaan sellaisia joissa räjähtää itse totaalisesti jos vastustaja tajuaa. Sain vain vähän kurjemman tuloksen, kuin olisin tahtonut, tai pikemminkin kahden händikiven kiriminen kiinni oli työn ja tuskan takana. Onneksi musta joulupukkeili silti välillä ja olin ihan pelissä. Varsinkin kun musta unohti pelastaa kolme tärkeää laitani hajottavaa kiveä. Sitten hamuamaan mehukkaimpia yoseja. Mokasin aika pahasti keskustassa ja minulta safkattiin kiviä. Itse asiassa mokasin jo keskipelissä, kun ahnaasti elin mustan alueen sisällä. Tuhosin koko mustan laidan tällä tempulla, mutta annoin moyon, jota en sitten koskaan saanut tyydyttävästi redusoitua. Sabakoin vaarallisen näköisesti moyossa, peläten kuolevani kaikella, mutta musta armahti hiukan ja sain osan sabaki-stemuista kytkettyä laitaryhmääni. Osaa valitettavasti en. Musta omisti minut lopulta viidellä ja puolella pisteellä. Muistaakseni. Jotain kuusi tai viisi se oli. Harmitti että missasin sen kurjenpesän keskustassa. Ja jotenkin paremmin alun pakolliset ylipelit olisi voinut hoitaa. Enpä silti tiedä, olisinko pystynyt. 8 kyusta ei ollut kysymys todellakaan, ja saikin turnauksen jälkeen kipeästi kaipaamansa tuplakorotuksen. Onnittelut Juhalle :3
Tämän pelin jälkeen olin todella väsynyt. Neljä peliä päivässä on epäinhimillisen monta. Toivoin salaa, että en saisi daneja vastaani enää, vaikka niistä peleistä oppiikin kaikkein eniten. Kytölän Kalle olisi ollut tyrkyllä kahdella kivellä. Kerran olen sen voittanut neljällä. Siinä matsissa olisi varmaan tullut vain turpaan. Mielestäni paritus, jossa vikalle kierrokselle sain vastustajaksi Sam Hardwickin (22 kyu), oli siis varsin mukava paritus. Ysihändipeleissä ei ole kuitenkaan varaa spedeillä, ja viimeksi Kaislassa Samin voittaminen oli ollut vaikeaa hänen safkattuaan toistakymmentä kiveä snäpärillä, kun olin tappamassa nurkkaa... Tämä peli ei ollut ihan niin hankala. Sam pelasi 3-3:sia vastauksena lähestymissiirtoihini, joka on vähän epästandardia. Se ei tee silmiä tai aluetta nurkkaan, vaikka viekin valkealta tärkeän pisteen pois. Sain nopeasti laitoihin kolmannen rivin aluetta ja pari elävän näköistä huijausryhmää, joita musta ei onneksi yrittänyt tappaa placementeilla. Peli ratkesi ehkä kahdentoista mustan kiven tappamiseen alalaidalla. Musta pelasi ihan järkeviä laittoja elättääkseen ryhmänsä, mutta oli vain liian myöhäistä (olisi siellä ollut pari pelottavaa vemputusta, mutta niitä ei pelattu). Musta meni elättämään oikealla laitolla nurkkansa, joka minun piti tappaa monkey jumpilla. Koska olin ottanut laidat, mustalla oli iso keskusta. Tässä vaiheessa Sam meni byo-yomiin ja laittojen taso laski nopeasti. Sain pari ponnukia keskustaan, josta ei lopulta ollut mitään jäljellä. Leikkasin sitten viitisentoista kiveä isoon laitaani kuolemaan, ja musta luovutti pelin. Hieno suoritus Samilta, joka kuitenkin pelasi yhdeksän kiven alitasoituksella. Hän laskee shakinpelaajana sekvenssejä pelottavan hyvin. Hanekytkentä-loppupeli lähti vähän lapasesta, mutta se pitää jokaisen kokea :p
Siinä siis kaikki. Voitin mukavat kolme peliä neljästä. Hävittykin peli oli tasoa jota ei tarvitse hävetä. Omistin dan-pelaajan. AJ:sta olisi tullut muutama gorri, mutta kun ei ollut mitään gorreja jaossa. Kiva reissu, kivoja ihmisiä.
P.S. Ja vielä kerran... Pawnasin AJ:n :3333
Turku GP 14.7. -15.7.2012#
2k- 2k- 5k- 4k- 7k+ = 1/5
Tästä turnauksesta ei jäänyt suureellista kerrottavaa jälkipolville. Muistaisinkohan kuitenkin jotain avainkohtia häviämistäni peleistä, niistä voi olla hyötyä kehittymisessä.
Ensimmäisen kierroksen vastustajani oli minulle ennestään täysin tuntematon Tero Säntti, 2 kyu. Paritus ylöspäin tuli hienoisena yllätyksenä. Turnauksessa oli kuitenkin monta 4 kyu -pelaajaa. Enivei, pelasin mustilla matalan kiinalaisen. En spedeillyt fusekissa mitään ihan älytöntä. Liian rohkeasta hyökkäyksestä vastustajan vasenta ylänurkkaa vastaan jäi juokseva ryhmä, jonka kytkin lopulta, vahingoittaen samalla vähän omaa laitaani ja antaen häntäpäästä 2 kiveä. Se oli kuitenkin aika isoa koska nämä kivet syömällä valkea varmisti ison alueen.
Pelin typerin spedeily tuli kuitenkin, kun menin sisään valkean vahvaan laitaan ylipeli-tsukella. Sain laidan halkaistua, mutta lopulta kuolin leikkaavilla kivillä. Todellinen jättipotti valkealle. Ulkopuolen roppokivistä muodostuneella vahvuudellani hyökkäsin laumastaan eksyneen ponnukin kimppuun. Sain puserrettua näistä kivistä maukkaan ko:n, mutta pelasin virheellisen lokaalin uhan. Oikea uhka, jolla olisin ollut pelissä mukana, oli yhden risteyksen päässä. Tässä vaiheessa huomasin että hiljaisesta shakkikellostani oli loppunut aika, luultavasti jo pari siirtoa sitten. Tämä oli harmillista, sillä peli olisi ehkä ollut pelattavissa. Ainakin Keijumaassa.
Mitä opin tästä pelistä? Vahvuutta pitää varoa. Laskuvirheet ovat tuskallisia. Heikkojen ryhmien hallinta pitää suunnitella oikeasti etukäteen.
Toisella kierroksella pelasin Valentin Solovievia, taas 2 kyu, vastaan. Tässä pelissä yritin pelata solidia. Kuitenkin jokin sisäinen rähinäpiru vietteli minut taas ylipelaamaan. Minulla oli mielestäni selkeä keikaku, mutta ylenkatsoin ehkä turhaan vastustajan keikakua. En kunnioittanut moyoa tarpeeksi, ajattelin että voihan sinne vielä mennä... kunnes oli liian myöhäistä. Luovutin, sillä valkealla oli vain liikaa pisteitä. Mitä opin tästä pelistä? Vahvuutta ei kannata antaa liian kevyin perustein. Kolmannen rivin alue ei ole tarpeeksi muhkea alue vastapainoksi solidista muurista. Invaasiot tehdään ajoissa. Vastustajakin tietää mitä tekee, kannattaa vähän nuuskia että mikä se sen keikaku mahtaisi olla, jotta siihen voi harata vastaan.
Kolmas kierros Heikki Lainelaa vastaan, 5 kyu. Korotettu turnauksen jälkeen 3 kyuksi. Tuntui laudalla about minun tasoiseltani vastustajalta. Alussa innostuin liikaa jahtaamaan heikkoa ryhmää, vaikka yritinkin katsoa, etten tee paskamuotoa samalla. Kumpikaan ei saanut tästä jahtauksesta juuri mitään. Molempien alueet vaan redusoitiin olemattomiin, paitsi yksi typerä musta nurkka. Mulla ei ollut mitään. Väänsin hirveällä tuskalla keskustaan jotain viittätoista pinnaa, että voisin voittaa komilla. Heikki tuli redusoimaan, jolloin itsellenikin käsittämättömällä tesujisekvenssillä pakotin hänet valitsemaan, haluaako antaa katkaista redusointistemunsa vai syöttää mulle kymmenisen kiveä muuristaan. Sain ne kymmenen stemua sitten. Olin hikiset pari pinnaa johdossa, kun tenukoin atarin ja luovutin, kun Heikki napsi stemut. Olin ihan tiltissä. En tajunnut yhtään mitä pelasin. Mitä opin? Jos vastustaja pelaa näennäisen turhan näköisen siirron, tarkista kuitenkin ettei se esimerkiksi ole vaikkapa atari. Ja ehkä joskus on parempi tehdä aluetta kuin juosta damepisteissä ryhmän perässä, joka kuitenkin tulee elämään.
Pelien jälkeen olin aika sekaisin. Jaksoin kuitenkin mennä Koululle pelaamaan kaksi tasoituspeliä. Voitin anonyymin turkulaisen 3 danin nominaalitasoituksilla ja Pennaselle hävisin 4 kivellä. Sitten menin nukkumaan, ja nukuin erittäin tyydyttävästi useita tunteja.
Aamulla jatkoin uusilla voimilla. 0/3 tulos kirvelsi pahasti, päätin että tänään tulee ainakin yksi voitto. Rasmus Ståhlesta (4 kyu) sitä ei valitettavasti irronnut. Rasse on nyt muuten eniten vastaan tullut turnausvastustajani. (Saldo on 2-1 Rasselle.) Takapotkussa ja peli-iltapeleissä olin pärjännyt Rassea vastaan hyvin, joten olin ehkä liiankin luottavainen. Häntä vastaan pelatessa tuntuu aina, ettei mulla ole mitään aluetta missään, pelkkää vahvuutta. Sitten jossain vaiheessa vaan tapan jotain isoa. Tämä peli eteni samalla tavalla, paitsi että se lohikäärme, joka minun piti tappaa, ei kuollut. Minulla oli kuitenkin plan B, eli annettuani Rassen kytkeä yksisilmäisen lohikäärmeensä gotessa, redusoin hänen jättinurkkaansa. Tämä onnistuikin. Peli oli tiukka, ja olin ehkä komin turvin johdossa, tai ainakin ihan pelissä, kun kuolin. Ei näin :( Opin pelistä sen, ettei kannata leikkaantua, jos ei leikkauksen jälkeen pysty elämään. En kyllä edes tajunnut, että minut leikataan. Enemmän tarkkuutta tarvitsisin varsinkin pelin lähestyessä yosea. Mutta kun kaikki laskupotentiaali meni sen lohikäärmeentapon laskemiseen. Sitä paitsi se siirto, jota pähkäilin useita minuutteja kunnes päätä särki, oli väärin laskettu. Se ei leikannutkaan. Opin: hanki se lukutaito. Tsumegota vaan kunnes pää räjähtää.
Kunniallinen yritys kuitenkin. Ens kerralla en muuten häviä.
Viimeinen kierros oli sitten alaspäinparitus. Vastustaja oli 7 kyu Niko Ekilä, pelasin mustilla. Olin jo turtunut häviämiseen, en hirveästi välittänyt miten pelissä kävisi. Naureskelin häviötä jo etukäteen. En pelissä jaksanut laskea pitkälle, vaikka yritinkin, aivot olivat jotain tinneriin kastettua pumpulia täynnä. Peli oli melkoista blitziä. Sain pidettyä ihan hyvin pelin hallinnassa enkä jättänyt vastustajalle hirveästi pisteitä. Valkea luovuttikin keskipelin puolivälissä. Saatoin olla vittumainen vastustaja, olen pahoillani siitä. Purin ehkä tässä pelissä kaikkea sitä turhautumista, joka vahvempia ja omantasoisia vastaan hävitessä oli kertynyt :p Opin sen, ettei ne ryhmät aina kuole puoliksi lasketulla tapolla (2 kertaa pelin aikana failasin nurkan tappamisen)
Loppujen lopuksi turnauksesta jäi käteen tosi surullinen tulos. 1/5 on vaan skeidaa, katsoi miten katsoi. Jotain lohtua voi saada siitä, että jos Lainelan korotuksen ottaa huomioon, en hävinnyt alaspäin. Ja olis se voinut mennä huonomminkin, 0/5 on myös olemassa. Turun turnauspaikka ja Omenahotellin sijainti ovat tosi jees. Ja opin kuitenkin törkeästi kaikkea diippiä shittiä.
Ens viikolla alkaa kongressi. Siellä en häviä. Ainakaan turhaan.
Raapustuksia Bonnin kongressista 2012#
Ei mun tarvii mitään valmistautua...
Euroopan go-kongressi järjestetään tänä vuonna Bonnissa Saksassa 21.7. -4.8. Olen syvästi organisaatiotaidoton henkilö, joten kongressiin ilmoittautuminen, valmistautuminen ja lähteminen tuntuivat minusta hyvin vastenmielisiltä, vaikka ajatus kongressista itsestään houkutti erittäin paljon. En sitten vaan pystynyt jäämään pois. Ostin lentoliput netistä ja lainasin teltan faijalta. Myös kirjoitin majoitusvastaavalle ja kysyin onko leirintäalueella tilaa. Olihan siellä, ja majoituin sitten edullisesti Reinin varrella sijaitsevalla Siebengebirgsblick-leirintäalueella. Majoitus maksoi kahdelta viikolta 124 euroa, kongressi itse 185 (?) ja lennot jotain 200. Yhteensä kustannukset eivät siis olleet järjettömät, vaikka joudunkin todennäköisesti elämään tämän jälkeen vuoden nuudeleilla :(
Lopulta minulla olikin erinäisiä ongelmia valmistautumisen laiminlyönnin vuoksi. Jouduin maksamaan 50 euroa siitä hyvästä, että telttaani ei hyväksytty käsimatkatavaroihin (metalliset tukikepit). Olin väsynyt kuin eläin (en saanut unta lentoja edeltävänä yönä) ja en osannut oikein enää edes suunnistaa. Lopulta päädyin taksilla oikeaan paikkaan eli leirintäalueelle, mutta minulla ei ollut kongressipaikan osoitetta, puhelinta, läppäriä eikä makuupussia. Yö olikin erittäin kylmä, ja vaikka kääriydyin kaikkiin peittoihini, ja puin melkein kaikki mukana olleet vaatteet päälleni, nukkuminen oli mahdotonta. Seuraavana päivänä yritin mennä ostamaan makuupussia (löysin vain 3 isoa pyyhettä eikä ne auttaneet paskan vertaa) ja melkein eksyin paikkaan, jonka luulin olevan Bad Godesbergin keskusta, muttei se mikään keskusta ollut. En löytänyt kongressipaikkaa, vaan kävelin särkevin jaloin takaisin leirintäalueelle ja menin nukkumaan. Onneksi melko pian leirintäalueelle tuli muita puolalaisia kongressilaisia. Sitten pääsin kongressiin ja kaikki oli ainakin melkein kunnossa.
Kaikki mistä edellisessä kappaleessa valitin, on omaa syytäni ja täysin ansaittua. Saan tosi usein ylimääräisiä stressiannoksia siitä etten hoida asioita, ja asiaa pahentaa se, etten kestä stressiä melkein yhtään. (Minulla on Aspergerin syndrooma.)
Saksassa
En ole koskaan käynyt Saksassa. Tämä on hieman outoa, sillä olen kuitenkin lukenut koulussa pitkän saksan. Minulla on laajahko sanavarasto, mutta en osaa oikeastaan puhua kovin hyvin, koska ei ole tullut puhuttua (ks. ensimmäinen lause). Luulen että saksantaitoni paranevat jonkin verran tämän matkan ansiosta.
Ensimmäinen juttu johon kiinnitin huomiota, oli että täällä on jotenkin tosi kaunista, enemmän ilmankosteutta ja kasvillisuus on ihan erilaista, rehevämpää ja metsissä on jotain liaaneja tms. Melkein kaikki puut ovat lehtipuita. Melkein joka ilta on sumua. Ikävää on, että silloin kun on koleaa, on kosteuden takia tosi nihkeä olla. Pelkäsinkin pariin otteeseen, että olen kuumeessa. Mutta onneksi kolmannesta päivästä alkaen on ollut lämmin sää, eikä tarvitse ylipukeutua öitä varten.
Muita huomioita: täällä on tosi siistiä. Maassa ei ole melkein mitään roskia. Kristinusko on paljon näkyvämmin esillä, kuin Suomessa (paljon kirkkoja ja krusifikseja). Busseissa ei tarvitse näyttää lippua kuljettajalle (mutta kerran on tullut tarkastaja). Saamme siis kongressista ilmaisliput Bonnin alueen joukkoliikenteeseen. Monet ihmiset ovat aika tiukkoja käytöstavoista, ja että kaikki menee sääntöjen mukaan. Esim. ettei syödä jätskiä turnaushuoneessa ja ei olla väärässä paikassa väärään aikaan. Mutta ovat myös tosi kohteliaita.
Lauantai 21.7. (ei mitään)
Ensimmäisenä päivänä oli vain jokin käsittämättömän tylsä avajaisjuhla. Paitsi että japanilainen rumpu-esitys oli siisti. En jaksanut kuunnella tärkeiden tyyppien puheita, joten pelasin kolme peliä gota, Jouni Valkosta, jotain korealaista 3 dania ja belgialaista 10 kyuta vastaan. Kaikki pelit olivat oikeilla tasoituksilla (minä siis 4 kyu). Voitin muut paitsi sen korealaisen. Hän osasi syödä kiviä :/ Olin tyytyväinen, että sain pari peliä alle. Olin edellisen päivän lennoilla ja leirintäalueella tehnyt apinan raivolla tsumegota (tesujia ja LD:tä) ja usein kun opiskelen, pelaan sen jälkeen ihan paskaa parit ekat pelit. Aika nihkeää olisi ollut pelata pääturnauksen ensimmäinen matsi kylmiltään.
Taas oli hyinen yö. Nukuin 3 tuntia. Yritin umpioida itseni mahdollisimman hermeettisesti peitoillani, pyyhkeilläni ja muilla säälittävillä räteillä joita minulla oli mukanani, mutta jos nukahdinkin, heti potkin paketin hajalle ja heräsin kylmään.
Sunnuntai 22.7. ja ihan jees alku
Join aamulla energiajuomaa, ja silti en ollut oikein pelikunnossa. Stressitaso oli melkeinpä punaisella, alan vasta nyt tuntea palautuvani. Löysin juuri ja juuri ajoissa kongressihallin, ja turnauspeli alkoi kello 10:00. En ole koskaan pelannut näin isossa turnauksessa. Jännitti ehkä "vähän".
1st week, round 1
Olin päättänyt etukäteen olettaa että häviän, että stressitilassa oleva psyyke pysyisi suojassa kolhuilta. Mietin vain että miten sabakoin sen häviön, etten masennu liikaa. Vastustaja oli saksalainen Georg Kaczmarek, 4 kyu. Parituksissa ei lukenut kansallisuuksia, ja oletin vihun olevan joku itäeurooppalainen sikavahva nilkki. Suhtauduin peliin erittäin varauksella.
Peli pelattiin tasa-alulla, valkoisen komi 6,5 pistettä, aika-asetukset 90 minuutin pääaika ja yksi jakso 30 sekunnin byoyomia. Japanilaiset säännöt. Nämä lienevät asetukset kaikissa muissakin pääturnauspeleissäni. Olin tässä pelissä musta.
Onneksi ainakaan ensivaikutelmaltaan vastustaja ei ollut mikään ihan yyber tykittäjä. Fusekissa huomasin hienoista goteilutaipumusta, eli passiivisuutta, jota päätin hyödyntää kokeillen missä vaiheessa pinna napsahtaa. Pian vastustaja paukkasikin suoraan keskelle vahvaa laitaani. Hän sai painettua osan laidasta kakkosriville ja vahvan ulkomuurin, muttei katkaistua tai tapettua mitään. Sain 2 invaasiokiveä. Tämä sama ei-ehkä-ihan-optimaalinen sekvenssi tapahtui myöhemmin toisellekin laidalleni.
Lätkittiin vähän lisää fusekia ja vuorostani minä tulin vastustajan laidassa olevaan reikään. Tässä mokasin, pelasin kakkosrivin oogeiman jota ei voinut siinä tilanteessa pelata, ja katkesin. Enivei, sain pari pakotusta ja hyvän geta-muodon keskustaa kohti (joo, piippien jälkeen se ei ole enää mikään hyvä muoto...) Seuraavaksi vastustaja yritti energisesti tappaa erästä epämääräistä 100 kertaa tenukoitua nurkanrääpälettäni placementilla. Vastasin ovelalla siirrolla ja nurkkaan tulikin ko valkoisesta kiviklimpistä. Voitin ko:n, ja kompensaationa vihu söi kelluvan pikku keskusta-getan alapuolen. Lähdin sitten karkuun niillä jäljelle jääneillä kivillä (miksiköhän? oliskohan ne voinut vaan uhrata?) Kivistäni kasvoi yksisilmäinen puolen laudan kokoinen lohikäärme, joka juoksi epätoivoissaan valkoisten kivien meressä. Kaikki se laitojen painamisesta tullut vahvuus oli nyt ympärilläni. Vastustaja teki silmänpoistosekvenssissä siirtojärjestysvirheen ja elätti minut, jonka jälkeen hän luovutti. Olin vähän yllättynyt luovutuksesta. Valkoisella oli kuitenkin kaksi ok-kokoista aluetta, ja komi, mikä about vastaa nurkkaa. Luulen että olisin voittanut pelin, koska vastustajan alueet olivat vielä auki reunoilta ja minun solidit. No, ainakin oli voittofiilis kun sain elätettyä, vaikka ei ehkä ihan sillä vielä luovutusta olisi pitänyt irrota. No, ehkä vastustajan henkinen selkäranka vaan sanoi naps eikä hän enää halunnut jatkaa, kun munasi sen tapon (ehkä se ei olisi kuollut muutenkaan...) ja ei sillä oikein potentiaalia enää ollut. Lohikäärmettä ympäröidessä oli nimittäin uhrailtu kaikenlaista ja tehty huonoa muotoa. Silti... En itse olisi tuollaisessa tilanteessa luovuttanut. Ränklännyt vaan.
Jesh, turnaus startattu voitolla! \o/
Rapid round 1
Rapid-turnaus pelataan 30 min äkkikuolema-ajoilla. Turnaus ei ole EGF-luokitettu. Ensimmäisessä rapid-pelissäni sain vastaani ranskalaisen Briac Durandin (4 kyu). En muista pelistä mitään. Kaikki taisi kuolla. Hävisin joko luovutuksella tai pisteillä ihan räkä-nolla. Olin tässä vaiheessa käsittämättömän väsynyt. Tämä ei välttämättä ole häviön selitysyritys. Voi olla että kaveri oli kovempi ja olisin muutenkin hävinnyt. Totesinpa vain, että olin niin kuollut että harhailin pelin jälkeen suoraan telttaan nukkumaan. Paitsi että eksyin, menin ensin väärään bussiin ja kävelin vahingossa viereiseen kuntaan. Korjasin erehdykseni ja suunnistin jotain 7km kiertotietä rakkaalle leirintäalueelleni. Nukahdin kello yhdeksän enkä edes huomannut yöllistä kylmyyttä.
Muuta
Pelasin simultaanin 7 dan prota vastaan. Saksalainen järjestäjä sekoili ja käski minun ottaa vain 5 tasoituskiveä. Voitte kuvitella mitä pelissä sitten kävi. Lisäksi olin single kyu -luennolla. Se oli ihan mahtavaa. Hayashi Kozo opetti minua tekemään moyoja :D "Mitä isompi, sitä parempi..."
Maanantai 23.7., tappio ja jumi
Olin nukkunut vähän paremmin ennen maanantaiaamun turnauspeliä. Se ei kuitenkaan taannut voittoa, kuten näemme. Kävin häviämäni pelin jälkeen luennolla, joka oli tosi vaikea. Siinä opetettiin josekeita kiinalaisesta avauksesta. Pää meni ihan sekaisin ja jumiin, ja pelkäsin etten pysty enää pelaamaan gota. Minut pakotettiin törkeällä tempulla parigohon. Vihaan kaikkea rengoa ja parigota yli kaiken. Olimme Siukolan kanssa huippuryhmästä pois jääneen parin sijaisena. Ekassa pelissä tapatin ryhmämme, mutta toisessa tekemämme jättimoyo ja kusetus-ko antoivat puolen pisteen "kunniakkaan" voiton. Älysin melko pian, mistä parigossa on kyse. Heikompi pelaaja pelaa kikasheja vastustajaparin vahvemmalle, joka ei pääse muuta kuin vastailemaan niihin. Vahvempi pelaaja pelaa trikkisiirtoja saadakseen vastustajaparin heikomman tekemään mehukkaan mokan. Aika ylevää.
1st week, round 2
Kohtasin toisella kierroksella taas 4 kyun, tällä kertaa saksalainen Norman Ulbrich . Tyylistäni poiketen yritin tällä kertaa jonkinlaista strategiaa. Yleensä minulla ei ole mitään suunnitelmaa kun aloitan pelin. Pelasin valkoisilla. Halusin rakentaa maailman isoimman moyon. Lähestyin vastustajan nurkkakiviä keimalla ja jätin kakarikiveni sinne yksin. Toinen taisi kuollakin. Pelasin hoshikivestäni shooting starsia laudan poikki tengeniin asti ja toisesta hoshista tein iron pillarin. Aika myöhäisessä vaiheessa vastustaja huomasi, että minulla on yli puolen laudan moyo. Siinä vaiheessa hän mietti joku 15 minuuttia ja pelasi lopulta redusointisiirron tengen-kiveni läheisyyteen (Invaasio oli siinä vaiheessa jo aika vaikeaa.) Olin taas (itseänikin) ovelampi ja tein mustan keskustaryhmää vastaan leaning attackit molemmista suunnista, joista saaduilla vahvuuksilla rei´itin vastustajan molemmat laidat. Tilanne näytti tosi hyvältä minulle. Musta oli päättänyt ottaa "varmaa" aluetta 3-4-kivillään, mutta nyt näytti siltä, että laitojen varmuus olikin aika kyseenalainen. Sitten mokasin. Vastustaja leikkasi yhden invaasiopötkyläni, mutta katsoin että pystyn helposti elämään sillä safkaamalla pari kiveä. Tämä oli misreading. Safkaussekvenssi päättyi siihen että multa safkattiin 4 kiveä. Sen jälkeen pötkylän elättäminen oli hirveän tuskan takana. Pro-analyysissä todettiin että se oli oikeasti jo kuollut, vastustaja vaan parilla peräkkäisellä virheellään elätti sen. Kärsin tästä elätyksestä koko laudan mitassa. Musta sai mukavasti aluetta keskustaan ja tappoi toisen invaasioryhmäni. Ränkläykset eivät toimineet vaan kuolin lisää. Hävisin pelin lopulta ainakin 20 pisteellä komista huolimatta. Tämä oli kuitenkin hyödyllinen peli, sillä japanilainen pro analysoi sen. Tein paljon virheitä. Strategiani oli riskialtis, mutta pelattavissa. Kuulemma minulla oli oikea idea niissä nojailuhyökkäyksissä. Lukuvirheeni maksoi minulle varmaan 40 pistettä. Arvelen että se johti aika selkeästi häviöön. Eikä ainakaan sillä toisella ryhmällä olisi kannattanut mennä kuolemaan.
Ei tullut siis voittoa maanantailta :/
Tiistai 24.7. ja tuplatolppa
Tiistai oli tosi hyvä päivä. Voitin sekä pääturnauspelini että rapidin.
1st week, round 3
Taas 4kyu. Britti Stephen Bailey. Olin musta. Tästä pelistä mulla on kirjauskin, aion toimittaa sen nettiin myöhemmin, jos se ketään kiinnostaa.
Aloitin matalalla kiinalaisella - tai aioin aloittaa, mutta vastustaja mieluummin lähestyi 3-4 stemua korkealta kuin pelasi tyhjän nurkan. Ruumiinavauksessa Juho Pennasen kanssa todettiin, että tämän lähestymisen voi tenukoida ottaakseen tyhjän nurkan. En tenukoinut vaan pelattiin surkea josekin irvikuva jonka ainoa tarkoitus oli saada sente. No sainhan sen sitten, mutta tein tosi huonon muodon josta myöhemmin tulisin kärsimään. No, oli mulla kolme nurkkaa. Alun kökköjosekista oli seurannut vähän huolestuttava valkoisen ongelmaton muuri, josta vastustajani väänsikin hiukan kiusallisen moyon laitaan. Lopulta päädyin menemään sinne syvälle sisälle tsukettamalla ihan laidan keskellä olevaa kiveä (1 risteys hoshista poispäin). Onnistuin olemaan kuolematta syntyneellä ryhmällä, mutta sillä oli tasan 2 silmää ja jouduin vähän antamaan juttuja elätyksen takia. Halkaisin kuitenkin moyon pohjaan asti. Vihu sai siitä kaksi neliönmuotoista ~15 pinnan aluetta lopulta. Maksoin paskasta muodostani nurkassa, jouduin antamaan 2 kiveä. Laitani ei ollut sitten lopulta niin iso kuin sen piti olla. Muutenkaan minulla ei ollut oikein aluetta eikä sitä vahvuuttakaan. Olin aika kuralla. Sitten näin sen, ah niin makoisan leikkauksen vasemmassa ylänurkassa. Tämä leikkasi vastustajan silmättömän kiviketjun (joku 15 kiveä ) irti hänen laidastaan. Puskin ryhmien välistä ja pistin vihun valitsemaan, uhraako nämä kivet vai kytkeekö raskaan ryhmänsä gotessa, millä voi olla kivoja seurauksia laidalle, jonka päältä olin ajanut nobijunalla. Vastustaja valitsi jälkimmäisen vaihtoehdon (ei se voinut mulle 30 pistettä antaa) ja laidasta kuoli sitten puolet. Yritin pelata hyvää yosea ja luultavasti pelasinkin ainakin parempaa kuin vastustaja. Voitin nihkeästä asemastani 6,5 pisteellä tämän leikkauksen ansiosta :3 Muuten ei olisi kyllä pisteet riittäneet.
Rapid round 2
Tästä pelistä ei liene mitään kunniakasta kerrottavaa, vaikka sen voitinkin. Voitin nimittäin aikapaineella, psykologisella hyökkäämisellä ja rehellisellä kusetuksella. Vastus oli 5 kyu Thomas Wuttke, kuulostaa nimen perusteella saksalaiselta. Olin valkoinen, mikä ehkä huijasi minua luulemaan että pelaan jotain saakelin händipeliä. En tiedä mitä oikein ajattelin tässä pelissä. Luulin olevani niin paljon parempi että voin tehdä laudalla mitä vaan. Ylipelasin ihan karsealla tavalla, sellaisella jota saattaa nähdä pikapelihaasteen 10 sekunnin 6 händin blitzeissä vuorokauden valvomisen jälkeen. Yritin kai jotenkin provosoida vastustajaa. Lopulta läimimme hirveissä agreissa Ingin kiviä vasten lautaa niin että mäikyi. Ja tietysti minä sitten kuolin isona. Koko ryhmälläni vastustajan moyoon jonka annoin ylimielisyyttäni ihan ilmaiseksi. Sitten alkoi hauska. Olisi ollut kohteliasta luovuttaa, koska vastustajan keskusta oli Australian kokoinen kun siellä oli viitisentoista kuollutta stemuani. Silti rupesin heittelemään kiviä kaikkiin mahdollisiin leikkauspisteisiin. Hetken inspiraationa kyhäsin kasaan "tesuji"sekvenssin, joka ei toimi, paitsi jos vastustaja pelaa täysin miettimättä kaikkein ilmeisimmän näköisen laiton. Ja sehän sieltä laudalle sitten ilmestyi (aikapaine, turhautuminen...) Tuloksena sain vastustajan leikkaavat kivet oiotoshiin ja elätettyä moyoon kuolleen ryhmäni. Melkeinpä kuulin murtuvan selkärangan rutinan ja sapen kiehunnan. Yosen pelasin tyyliini kuuluen suvereenisti, kursien kokoon ylipelaamiseni aiheuttamia vahinkoja. Pisteidenlaskussa totesimme valkean voittaneen 2,5 pisteellä. Komilla voitin. Kusettamalla. Hyvältä tuntuu.
Keskiviikko 25.7. ja jalkapallokidutus
Keskiviikkona ei ollut pääturnauspeliä. Minun piti päntätä tsumegota ja strategiaa pelipaikalla, mutta Chief velvoitti minut futista pelaamaan. Suomen joukkueessa näytti olevan liian vähän pelaajia, ja lisäksi futisturnauksen sääntöjen mukaan jokaisesta naisesta, joka on kentällä koko pelin ajan, saa yhden maalin. Vaihdossa saa olla vaan jos vaihtopelaajakin on nainen.(Tai muuten ei saa sitä bonus-maalia).
Tiesin jo etukäteen että peleistä tulisi tuskaa. Ulkona oli nimittäin 40 000 astetta lämmintä. Kenttä oli jossain hevon tuutissa (siellä oli hepojakin) vaikkakin aika lähellä. Mutta ei siis siellä missä kartta väitti sen olevan. Olin litimärkä hiestä jo ennen kuin pelit alkoivat. Istuin kauniin suuren puun varjoon lepäämään ja naamaani putosi iso hämähäkki. Huitaisin sen säikähtäneenä pois, jolloin se putosi paitani sisään ja murskaantui tissieni väliin. Tapoin vahingossa viattoman luontokappaleen :(
Venyttelin ja tein kungfupotkuja ennen peliä, vaikka kuumuus vei kaikki voimat. Sain Pekka Keipiltä juomapullon ja banaaneja. Pelit olivat 10min mittaisia ja kenttä oli hyvin pieni. Minulle turnaus oli erityisen rankka, koska en ollut koskaan vaihdossa. Ensin pelattiin Saksaa vastaan, jolla oli kolme tyttöä joukkueessa, eli pelin alussa tilanne oli 3-1. Voitimme kentällä yhellä maalilla eli oikeasti hävisimme yhdellä. Yksi saksalainen oli ihan kyborgi. Seuraavaksi tuli vastaan Aasia. Tässäkin joukkueessa pelasi yksi nainen (ammattilais-gonpelaaja) joka taisi olla turnauksen ainoa minuakin surkeampi jalkapalloilija. Aloitimme 1-1 tilanteesta ja päädyimme 2-2. Tasapeli siis :3. Jos vähän selvennän, alkulohkossamme oli siis kolme joukkuetta, Suomi, Saksa ja Aasia, ja pelasimme näitä kahta vastaan kumpaakin kaksi kertaa. Hävisimme Saksalle uudestaan ja sitten vielä Aasialle. Hävisimme koko alkulohkon. Olisi ollut jumbofinaali, mutta meidän henkinen selkärankamme oli jo palasina. Lähdimme kongressipaikalle. Artolta nyrjähti nilkka, Pekkaa lyötiin naamaan ja muutenkin kaikki kärsivät nestehukasta ja yleisestä vitutuksesta.
Oma panokseni suoritukseen taisi olla lähinnä keskikentällä seisoskelu ja satunnainen maalivetojen torjunta (pallo osui minuun kun satuin seisomaan siinä). Juoksin satunnaisia spurtteja maalille tulevien vihollispelaajien tielle, mutta en voinut koko aikaa juosta, koska en saanut vaihtoja. Kerran tein hienon purun potkaisemalla pallon maalialueelta helvetin kuuseen. En taklannut ketään, mikä on vähän epätyypillistä. Luulen että kesäpeleissä käyminen on parantanut säälittäviä taitojani jonkin verran.
Kongressipaikalla jatkoin opiskelua, vaikka ehkä olis pitänyt levätä. Hayashi Kozo ja joku japsipappa pelasivat shoogia, ja juttelin niiden kanssa japaniksi. Kun tyypit huomasivat, että puhun japania, jouduin aika monessa otteessa tulkkaamaan. Välillä japanin, saksan ja englannin puhuminen laittoi aivoni jumiin. Pelasin saksalaista 3 dania vastaan kuudella kivellä. Peli meni ihan hyvin, mutta pikkuloppupeliin tullessamme paikka suljettiin ja meidät heitettiin pihalle.
Torstai 26.7. ja lightning-turnaus
Minua häiritsi torstaiaamuna se, että en ole vielä oikeastaan voittanut yhtäkään peliä. Vastustajani ovat vain mämmineet jo voittamansa pelit. Halusin siis torstaina voittaa pääturnauspelini hyvällä pelillä ilman vastustajan ystävällistä apua. Hämmentävää on, että teinkin tämän.
Lightning-turnauksessa suoriutumiseni ei ollut vaisua vaan suorastaan katastrofaalista. Hävisin kaikki neljä peliä. Luonnollisesti sillä ei jatkoon menty vaan hiippailtiin vähin äänin nukkumaan.
1st week, round 4
Säikähdin paritusta, sillä sen mukaan kohtaisin ranskalaisen Sylvain Colin (4k). Olen kuullut kauhutarinoita ranskalaisista nilkeistä. Lisäksi tällä vihollisella oli tilillään voitto 3 kyuta vastaan (okei, sillä 3 kyulla oli kolme tappiota). Ja luulenpa että tämä vastus oli tähän mennessä kohtaamistani kovin. Tämäkin peli todisti, että fusekista en tajua yhtään mitään. (Ai niin olin valkoinen). Vastustaja pelasi yhden hoshin ja yhden 3-4-kiven, ei kuitenkaan niin päin että niistä tulisi kiinalainen, ja minä pelasin kaksi hoshia. Vastustaja lähestyy hoshiani. Tenukoin ja lähestyn komokustemua. Minulla on joku teoria että hoshista voi tenukoida paremmin kuin komokusta. En kyllä tiedä onko tämä teoria ihan vessapaperia. Tuplalähestyminenhän sieltä sitten tuli. Tsuketin alapuolelta ja sain sysipaskan muodon nurkkaan. Myöhemmin paskensin sitä vielä pelaamalla vastustajan kivien välistä ihan tyhmän kosumin. Mutta sain senten ja painoin keimalla sitä mustan 3-4-kiveä. Myöhemmin tämä muuri joutui sitten vähän hankaluuksiin, mutta se on toinen juttu.
Hyökkäsin ankarimmalla mahdollisella tavalla vastustajan toista tuplalähestymiskiveä vastaan. Luulin pussittaneeni sen ja tehneeni meganurkan, mutta vihu kytki stemunsa ali. Pelasin surkean kakkosrivin sekvenssin, jolla kyllä turvasin nurkkani, mutta gotessa. Sente oli tässä vaiheessa superisoa. Jäinkin sitten fusekissa jälkeen. Viimeinen toivoni oli tehdä alalaitaan moyo, ja sainkin sen tehtyä. Vastustaja pelasi moyon sisään redusointistemun, cappasin ja ristileikattiin. Tenukoin jossain vaiheessa tästä seuranneen tappelun tehdäkseni paremman muodon vähän orvon näköiselle muurilleni oikeassa yläkulmassa. Rangaistukseksi sain säälittävän muodon. B2 bomberin tapaisella jätöksellä oli vain kaksi vapautta. Onnekseni vastustaja yritti ottaa vähän liikaa. Hän leikkasi paikasta johon hänellä ei olisi ollut varaa, ja meni vielä sekvenssissä naurettavan pitkälle. 11 mustaa kiveä lähti keskeltä lautaa. Muotoni oli jumalainen ja vastustajan muurit täynnä leikkauspisteitä. Nyt ei saa päästää käsistä tätä peliä. Ei kyllä ollut aluetta vieläkään. Mutta nyt minulla oli Vahvuus. Halkaisin mustan vasemman laidan, sen toinen puolikas eli gotessa kahdella pisteellä ja toinen kytki gotessa ylälaitaan. Sitten etenin penetroimaan vastustajan voimakkaan keskustan. Uhrasin sinne neljä kiveä jossain vaiheessa, mikä harmitti. Kattelin koko pelin ajan, löytäisinkö niille ladderblockin tai jonkin kieron veivin, mutta sellaista ei koskaan tullut. Menimme about tässä vaiheessa byoyomiin. Vastustaja oli käyttänyt siirtoihinsa välillä niin paljon aikaa, etten ollut jaksanut istua vaan lähtenyt kiertelemään.
Halkaisin vastustajan oikeankin laidan, ja pelasin taas kerran uskomatonta yosea. Yosessa oli joku miljoona ko:ta, joilla taktikoin ovelasti. Vastustaja oli tässä vaiheessa aika stressaantunut. Sitten alkoi pelottava veivi nurkassani, siinä jossa oli tosi epäilyttävä muoto. Vastustaja melkein sai sinne ko:n. Siitä olisi mennyt kyllä koko peli. Onneksi lähestymisongelmat pelastivat minut yhdellä lisävapaudella.
Voitin sitten lopulta aikamoisella marginaalilla. Valkean pisteet komin kanssa 34,5 ja mustan 11. Ranskalaiseen tyyliin vastustaja kritisoi pelin jälkeen pelaamistani kovasti. "Your opening was very bad". Siinä oli kyllä oikeassa. Mutta invaasiot oli kuulemma hyviä. Anyway, tähän asti vaikein peli ja paras tulos. :3
Perjantai 27.7. ja tuplaomistus taas
Alkaa vähitellen tuntua kongressiväsymys. Itse asiassa tekisi mieli tehdä jotain muutakin, kuin pelata goota, mikä on minulle ennenkuulumaton olotila. Halusin alun perin perjantain melkein vapaaksi niin että käyn vaan pelaamassa mainin ja sitten lööbaan loppupäivän. Voitin sitten pääturnauspelin ja innostuin pelaamaan rapidin.
1st week, round 5
Puhuttiin suomalaisten kanssa ennen parituksen tuloa, että paritukset sellaisia vastaan, joilla on 4 voittoa tai 4 tappiota, ennustavat pahaa. Minulla oli mahdollisuus saada vastaani (muiden vaihtoehtojen ohella tietysti) puhdasta peliä vetänyt 5 kyu tai todella vihainen 1 kyu. Edellinen vaihtoehtohan sieltä tuli. Pelkäsin tätä peliä itse asiassa kaikista eniten. Vastustaja oli buddhalaisen rauhallisen näköinen tanskalainen. Nimi taisi olla Lars Kristensen, ja siis 5 kyu. Fuseki todisti taas kerran minua vastaan. Valkoiset nappulani olivat aika pian kusessa. Minua trikitettiin josekilla omassa nurkassani, saatana. Päätin että nyt loppui hauska, pistän nilkin voittoputken poikki. Rakensin moyon ja tapoin mustan sinne. Minulla oli yhtäkkiä 60 pisteen nurkka. Tässä vaiheessa vastustajan buddhalainen kivipatsas-ilme muuttui vähemmän levolliseksi. Eräänlaisena kompensaationa siitä, että menetin nurkkani trikkiin, sain ladderbreakerin mustan vahvaa laitaa vastaan ja pistin sen palasiksi. Minulla oli kaksi heikkoa ryhmää, ja vastustaja lähtikin vahvaan tuplahyökkäykseen. Onneksi sitä ei tehty ihan oikein, koska oikeasta hyökkäyksestä minulle ei olisi jäänyt käteen kuin luovutus. Menetin toisesta ryhmästäni muutamat kivet vastustajan isoon laitaan. Mut! Löysin huikean tesujin, joilla räpelsin niillä vastustajan leikkaavaa laitaryhmää vastaan vähintään hyvinsyöneen brontosauruksen kokoisen ko:n. Koska olin byoyomissa, pelasin kuitenkin ko-uhan joka ei tehnyt mitään. Vihu napsi stemuni. Kuitenkin olin tällä semedorilla tai mikä se nyt onkaan, lihottanut nurkkani aika muhkeaksi. Lisäksi toinen nurkkani oli isompi kuin mustan koko laita + keskusta. Puhumattakaan ylivoimaisista yose-voimistani. Voitinpa sitten 10,5 pinnaa. Mutta kusessa oltiin käytännössä koko peli. Tämä kaveri oli selkeästi vahvin tähän asti vastaan tulleista. Joo, tokan pelin hävisin, mutta siinä vedin hyvältä näyttäneen pelin vessasta alas omakätisesti. Tässä oli tosi kova paine koko ajan, kaveri yritti jatkuvasti kusettaa itselleen enemmän kuin sille kuului. Siirrot oli sellaisia, että jos niihin vastasi "hontella" laitolla, tyyppi sai ihan liikaa. Siksi joka siirrolla piti miettiä pitkään vastakusetusta. Tämän takia olinkin byoyomissa jo ennen pikkuloppupeliä, siksi mokasin siinä ko:ssa. Sieltä olisi ehkä voinut saada ihan rehellisen taponkin jos olisi optimoinut vapauksia, mutta kun.
Pelin jälkianalyysiä yritin tehdä Anttonin kanssa. Pekka Keipi tuli ja haukkui fusekini ihan lyttyyn. Paskaa se taisi ollakin. Lähestyin kiinalaista väärästä suunnasta ja menin trikkiin ja valitsin väärän josekin ja pelasin sen vielä väärin. Sit pelasin pakotuksia joita ei saa pelaa. Mutta 4/5 maistuu hyvältä kyllä :3 Vaikka tuloslistassa lukeekin tällä hetkellä väärin että olisin hävinnyt.
Rapid round 3
5 kyu Petr Smolovich Venäjältä. Olin tosi väsynyt. Pelasin mustilla, kiinalainen aloitus ja sitten räiskitään turhia miettimättä. Petr pelasi 3-3-invaasion, tein neljännen rivin solidia muuria, ja sen toiselle puolelle tuli niin ylipelattu invaasio, että se oli vain pakko tappaa. Hieman yllättäen valkea delasikin sinne ja olin saanut melkein koko kiinalaisen alueeksi. Luulin että olen ylivoimaisessa johdossa, koska olen tappanut paljon kiviä, mutta annoinkin sitten vähän liikaa. Valkoisella oli mielettömät preeriat omassa minikiinalaisessaan ja vasemmassa alanurkassa. Onnistuin onneksi syömään tieni toisen preerian läpi ja pelaamaan aika isoja ykkösrivin redusointisiirtoja. Pisteidenlaskussa vähän huolestutti, mutta 6,5 pisteen voitto tuli kuitenkin. Mitäköhän hemmettiä olisin tehnyt, jos valkea ei olisikaan kuollut. Tästä pelistä tuli fiilis, että aika halvalla irtosi. Sen sijaan pääturnauspeli oli ihan aito työvoitto :3
Lauantai 28.7. ja ???
Nyt on pakko vaan avautua. Kirjoitin tuolla aiemmin, että en kestä stressiä. Nyt sitä stressiä on liiankin kanssa. Tekee mieli vetää ranteet auki ja mennä kuralätäkköön makaamaan. Perjantai-iltana, pääturnauksen ekan viikon päätyttyä, sain yhtäkkiä masennuskohtauksen. Halusin vaan pois Saksasta ja kongressista takaisin Suomeen. Ei tätä kestä Erkkikään enää. Olen ollut viikon yksin leirintäalueella, ei puhelinta, ei nettiä paitsi tämä hidas paska kongressirakennuksessa. Ei edes ole kirjoja paitsi go-kirjoja. Saan kohta jonkun go-psykoosin.
Koska tuntui että räjähdän, halusin mennä perjantai-iltana ihmisten seuraan suomalaisten illanviettoon, joka oli jossain Reinin varrella. Lopulta juoksin sinne kongressipaikalta. Matkaa kertyi joku 7 kilometriä, koska eksyin. Löysin bussipysäkiltä kartan, jonka mukaan olen jossain hevon perseessä. Rupesin itkemään ja juoksin niin että meinasin oksentaa ja päädyin lopulta joelle. Ehkä vielä 2 kilometrin jälkeen löysinkin ravintolan, josta porukka oli juuri lähdössä, koska kuulemma kalja oli liian kallista tai jotain. Mentiin sitten Bonnin keskustaan, jossa söin pizzan. Tajusin, että minulla ei ole liikaa rahaa. Toisten suomalaisten kanssa oleminen auttoi ahdistukseen jonkin verran. Raahauduin leirintäalueelle ja menin tyytyväisenä nukkumaan. Mutta sitten... alkoi hirveä ukkosmyrsky. En saanut unta jyrinän ja salamoinnin takia. Välillä jopa ehkä aavistuksen verran saattoi hiipiä pieni pelon aavistus perseeseen... koska ukkonen oli ihan suoraan yläpuolella. Mutta ei kai ne salamat telttoihin iske (ja onko se Faradayn häkki siinä tapauksessa että iskee?) Vakuutin kuitenkin itselleni ettei sellaista tapahdu. Pahinta siis oli, että telttani ei pidä vettä kovin hyvin. Sisällä oli tihkusade. Aamulla kaikki vaatteeni olivat märkiä, ja peitot, ja laukut. Minulla ei ollut mitään kuivaa päällepantavaa. Lisäksi olin jättänyt kengät sateeseen. Märät kengät hiersivät jalkoja kävellessä, ja akillesjänteiden kohdalta lähti nahka. Sen jälkeen kävelin paljain jaloin. Se on vähän hidasta, kun en ole tottunut.
Nyt sit puoli tuntia viikonlopputurnauksen alkuun. Kolme (EGF-luokitettua) peliä pitäisi tänään hoitaa kunnialla, vaikka olen hädin tuskin siinä kunnossa että pystyn itse käymään vessassa. Olen nukkunut ehkä 5 tuntia. VITUTTAA.
Weekend round 1
Waa! Tiukille meni. Vastustaja oli saksalainen 4 kyu Christopher Stottrop. Alussa katsoin että pelaapa kaveri pehmeitä laittoja. En sitten ottanut peliä tarpeeksi vakavasti. Rakensin valkeilla stemuillani liian passiivisesti itselleni vain yhden laidan, joka vielä jäi matalaksi. Tein kaksi koomista invaasiota, joista toinen vain kuoli. Munkilla sain neljä kiveä, kun vastustaja ei viitsinyt paikata nurkkaansa erään puskuni jälkeen. Tämän jälkeen yritin tappaa ko. ryhmää. Se ei tietenkään kuollut. Minulla oli keskustassa miljoona tiikerikytkentää, joista tuli vähän ongelmia kurkistusten ja vapauspulan muodossa. Vastustaja uhkasi leikata 20 kiveäni pois. Onneksi hänellä itsellään sattui olemaan vapausongelma, niin ettei voinutkaan. Sekin oli ihan puhdasta tuuria.
Mustalla oli hirveät laitumet keskustassa. Olin redusoinut ne, mutta jotenkin nämä ketjut katkaistiin ja kivet jäi vangiksi. Äh.
Yosessa vastustaja oli heikko. Sain kaikki (ihan oikeasti kaikki) loppupelihanet. Yosella varmaan tämä peli voitettiinkin. Sellainen kiva puolentoista pinnan peli :/
Seuraavalla kierroksella pittää vähän varoa. Vaikka vastustaja vaikuttaisi siirtojen perusteella retardilta, ei hän sitä välttämättä ole, ja vaikka olisikin, ei sitä peliä voiteta pelaamalla itse paskaa.
Weekend round 2
Kakkoskierroksella tuli turpiin (britannialaiselta?) Oliver Gollylta (4k). Olin aikamoisessa tiltissä. Yrittäen korjata univajetta, olin litkinyt kaksi puolen litran energiajuomaa ja kuppi kahvia meni tokan kierroksen aikana. Siitä tuli kuitenkin vain klassinen pikapelihaaste-fiilis. Peli oli kyllä erittäin mielenkiintoinen. Aloitin mustilla matalalla kiinalaisella. En ole ihan varma, mutta luulen että valkeakin pelasi matalan kiinalaisen. Jossain vaiheessa tein 3-3 -invaasion. Vihu sai vahvuutta enkä neutraloinut sitä. Vastakkaisessa nurkassa menin vähän turhan ahneesti sisään laidassa olevaan reikään. Luulen että siihen (daidaigeiman reikään) ei vaan mennä, jos ympärillä on vastustaja hyppinyt ikkentobeja. Lopulta elin siellä alla syöden vastustajan nurkan, mutta tämä sai täydellisen vahvuuden. Kohta pelasi valkoinen jo tengenin ja olin kusessa. Lähdin sieltä tengenin tienoilta redusoimaan, yritettiin tappaa mutta kieroudella elin. Sitten alkoi hajota kaikki. Peli päättyi sekavaan silmättömään räpellykseen, joka melkein toimi. Ainoa laitani tuhottiin. "Furikawarina" yritin tappaa valkean nurkkaa, mutta sekin vaan eli. Kaikki meni. Luovutin eleettömästi. Ehkä kaveri oli vaan liian vahva - tai sitten strategiassani oli jotain pahasti väärin. Vähintään se ylipeli-invaasio olisi pitänyt vaan hylätä. Niin raskasta ei ole nähty edes Teksasin Painonvartijoissa. Minulla on jopa pieni epäilys, että olin kuollut sinne, mutta vihu tenukoi päästäkseen umpioimaan moyonsa. Gotessa varmistin neljän kiven pyydystyksen jota en jaksanut laskea ja sitten pelattiin se *tun tengen. EIIIIII NÄÄÄÄIIIIIN!
Mut anyway. "It was a good game." Ainakin sotkettiin huolella.
Weekend round 3
Halusin tältä päivältä kaksi voittoa. Salaa toivoin, että saisin vastaani kaksi kertaa hävinneen japanilaisen 3 kyun, joita oli ryhmässäni muutamia. Sellaista ei kuitenkaan tullut, vaan saksalainen kahdessa voitossa oleva 5 kyu Thomas Krug. Otin tämän pelin vakavasti. Pelasin valkoisilla kivillä.
Matala kiinalainen avaus on selkeästi kongressin hitti. Melkein poikkeuksetta musta on pelannut sen tähänastisissa turnauspeleissäni. Kuitenkin olin viikolla luennolla, jossa käytiin läpi josekeja kiinalaista vastaan. Lisäksi Pekka Keipi oli kertonut eilen, miten kiinalaista vastaan voi pelata. Noudatin näitä neuvoja ja sainkin hyvän tuloksen. Pelasin itse nirensein ja lähestyin kahden pisteen päästä matalana mustan 3-4-stemua. Korkeaa en halunnut pelata, koska musta voi pinceröidä. Musta sulki nurkan ja pelasin nikentobin sivulle. Sitten musta lähestyi oman hoshikivensä puoleista hoshia keimakakarilla oman laitansa puolelta (voi äh tätä fusekin sanallista kuvailua). Jotenkin tämä päätyi siihen, että pelasin vastustajan hoshiin kolmekolmosen. Vastustaja valitsi juuri sen puolen jonka halusin, eli lähti tekemään muuria kiinalaisen puolelle. Sitten wham! Olkalyönti kiinalaisen keskikiveen. Ei tullut moyoa sieltä. Sain mukavaa keskustavahvuutta, olkoonkin että muoto oli vähän ongelmallinen. Jollain ihan ihmeen keinolla sain koko alalaidan, olisiko ollut niin että musta yritti hajottaa sitä ja reisille meni. Se oli lopulta isompi kuin mustan lättänä kiinalainen. Varmistin itselleni ison nurkan ja toisenkin elävän nurkan. Ahdistelin mustan invaasioryhmää, mutta se jäi lopulta aika pulskaksi. Keskustassakin elin aika kevyesti, vaikka tosissaan yritettiin nirhata. Lopulta tajusin kuitenkin vaarallisen asian: apua, tämä vihu osaa pelata yosea! Se taito on ollut hukassa melkein kaikilta tähänastisilta vastustajiltani. Pisteitäni vietiin hitaasti mutta varmasti ilkeillä sente-haneilla. Riistin kuitenkin senten rohkeasti itselleni. Lopussa oli vielä pieni damezumarikikkailu, jossa jouduin antamaan kaksi kiveä laidastani. Tämä sattui, koska peli oli tosi tiukan näköinen. Kaveri oli ärsyttävän terävä. Onneksi totesin pisteidenlaskussa, että mustalla on laudalla vain yksi piste enemmän. Siis 5,5 pinnaa valkealle. Jei.
Kiitän voitostani Pekka Keipiä :3
Sunnuntai 29.7. ja viikonlopputurnauksen kunniallinen loppuunsaattaminen
Minulla oli palanut väliaikaisesti pinna telttaani, johon sataa sisälle. Loisin siis yhden yön Arton, Pempun ja Anttonin mansionissa. Se olikin aika jännä paikka. Lattialla nukkuminen tuntui seitsemänneltä taivaalta. Selän alla ei ollut kiviä, naamaan ei valunut vettä ja ei ollut kylmä. Huomasin lauantaina tosi ikävän asian. Minulla ei ole rahaa melkein yhtään. Sitä on tilillä alle 50e. Aloitinkin strategisen sentinvenyttämisen. Tästä lähtien syön vain valintamyymälän halvinta ruokaa. Kilo leipää maksaa 1,29 ja puoli kiloa rahkaa 45 senttiä. Tällä setillä elää jo kaksi ja puoli päivää. Ei tosin maistu hirveän juhlalliselta. Viisi päivää pitäisi pärjätä, sitten ainoat kulut ovat juna/bussimatkat Köln-Bonnin lentokentälle ja sitten siellä Helsingin päässä...
Wittu kun ei ole rahaa. Ja pitäisi lähteä sinne Lilleenkin. Onneksi 200 euron matka-avustus jeesaa jonkin verran.
Okei. Tänään on viikonlopputurnauksen kierrokset 4 ja 5. Tavoitteena viikonlopputurnauksessa minulla on ollut 3/5.
Weekend round 4
Vastustaja saksalainen 4 kyu Aron Gohr. Pelasin mustilla. Vaikka sitä on koko kongressin ajan jauhettu, ja varmaan useimmat oppineet pelaamaan sitä vastaan, pelasin matalan kiinalaisen. AAArhgh hankala kirjoittaa kun nuo ulkomaalaiset tuijottavat ruutua selkäni takana :( Mut joo. Vastustaja aloitti kahdella komokulla. Vastustaja lähestyi hoshiani keimakakarilla, rakensin vaan laitaa nelosriville. Vastustaja ei lopulta koskaan saanut tätä laitaani hajalle, eli sain koko kiinalaisen alueeksi. Mutta se tapahtui myöhemmin pelissä. Vastustajakin halusi rakentaa itselleen laidan. Halusin estää tämään suunnitelman. Lähestyin toista komoku-stemua sisäpuolelta, pinceröitiin, menin keimalla nurkkaan. Yleensä tämä on kai huono, mutta olin ehtinyt pelata alalaidan hoshiin stemun. Siksi vastustajan komokukivi jäi vähän uhattuun asemaan viedessäni siltä silmätilan nurkasta. Vastustaja päätyi lopulta vähän erikoiseen ratkaisuun hyökätessään ryhmäni kimppuun. Aika aikaisin hän poisti siltä toisen silmän nurkasta, mutta hänenkään ryhmällään ei ollut varmoja silmiä. Molemmat juoksivat ulos, mutta tämän jälkeen minulla oli parempi asema, koska olin saanut vahvuutta suoraan vastustajan laitamoyon päälle. Lopulta sain painettua koko laidan kolmannelle riville, kun omani säilyi neljännellä rivillä. Lisäksi vastustaja jäi leikkaavilla stemuillaan ladderiin. Tämän jälkeen vastustaja yritti hajottaa alalaitaani, mutta joutui taas antamaan leikkaavat kivet, koska bambukytkentäni oli samalla kiva kurkistus hänen getaansa :3 Peli oli alkanut minulle hyvin. Hyökkäsin vastustajan ylälaitaan, joka koostui kahden pisteen hypyistä. Pelailin siellä jotain tsukeja, jotka saattoivat olla vähän ylipeliä. Vastustaja päätti pelata safea. Kiviäni ei lähdetty tappamaan, mutta syvemmälle en päässyt. Painoin kuitenkin tämänkin laidan kolmannelle riville. Samalla yllätyksekseni rakensin keskustaan joku 20 pistettä. Tässä vaiheessa vastustaja sanoi "I resign". Olin vähän, että häh. Valkea oli aika pahasti jäljessä, mutta kaikki ryhmäni eivät olleet 100% turvassa. En halunnut näin helppoa voittoa. Sanoin vastustajalle, että sulla on komi, jatka vaan. Vastustaja myöntyi. Tämä kadutti jossain vaiheessa vähän. Mitä jos häviänkin ja olisin voinut voittaa noin helposti... Pelissä oli muutama vaarallinen damezumaria lähentelevä tilanne. Kerran pelasin erään laiton, joka uhkaa tupla-ataria joka ei ehkä tee mitään (en olisi saanut silmiä syömällä kiviä sieltä). Jos vastus olisi silloin katkaissut, olisi saattanut lähteä B2 bomber vankikuppiin. Mutta vastustaja paikkasi tupla-atarin ja kytkin kakkakikkareeni keskustaryhmään. Ehkä hän oletti, että olen kuitenkin laskenut tämän pidemmälle kuin hän, koska hän oli jäänyt jekkuladdereihini pari kertaa. Huhhuh.
Lopulta minulla oli laudalla 82 pistettä ja vastustajalla 53 + komi. Voitin siis reilusti. Ei ollut edes vaikea peli. Mutta kukakohan monsteri sieltä tulee vastaan vikalla kierroksella... :/ Onneksi siitä pelistä voi nauttia täydellisen rennosti ja all in -siirroilla. Tavoite on nimittäin jo saavutettu :3
Pitäisköhän tehdä taas moyo.
Weekend round 5
Ihan kohta on palkintojenjako, niin en ehdi kirjoittaa pitkästi. Mutta käytän nyt tilaisuuden, kun en tiedä milloin seuraavan kerran koneelle pääsen. Viimeisen kierroksen paritus oli saksalaista Julian Dominic Rosea, 2k, vastaan. En olettanut voittavani tätä peliä. Ajattelin ottaa rennosti, mutta täysillä. Mietin harjoittelisinko moyon tekemistä (olin valkoinen). Sellaista tilaisuutta ei kuitenkaan oikein tullut, eikä se houkuttanut. Sen sijaan pelasin paljon pincereitä. Erääseen pinceriini kun vastattiin omasta mielestäni vähän liian reikäisellä laajennuksella, menin ja tsuketin vastustajan komoku-kiveen. Tukikiviä tietenkin oli. Siitä sitten ristileikkaus ja kaikki peliin. Sain ko:n isosta nurkasta. Ko-uhkana vastustaja pelasi jonkun ison laiton laidalle, mutta päätin kuitenkin syödä vastustajan 6 stemua ja ottaa nurkan itselleni. Sen jälkeen vastustaja pelasi jonkin boshin, joka käytännössä tappoi toisen pincerini. Nyt mustalla oli aikamoinen moyo. Pelasin redusointistemun epämääräisesti jonnekin moyon keskelle. Siitä tuli sitten toinen tappelu. En ymmärrä, miten onnistuin täysin alakynnestä saamaan sellaisen tuloksen. Vastustaja oli tappamassa silmätöntä ryhmääni, mutta antoi sitten leikata itsensä yksisilmäiseksi samalla. Minulla oli paljon (~5) ulkovapautta ja vastustajalla vaan bambu ja silmä. Tapoin sitten ~20 kiveä. Vastustaja ei luovuttanut, vaan ränkläsi ihan loppuun asti. Tapoin vielä kolmannenkin ryhmän. Loppupelissä annoin paljon siimaa. Voitin ~20 pinnaa. Vastustajan ilme oli sellainen, ettei tehnyt mieli sanoa mitään. Thanks for the game ja mahdollisimman nopeasti pois paikalta vaan.
Maanantai 30.7. ja moyo workshop
Second week alkoi hieman ristiriitaisissa tunnelmissa. Saksalaiset eivät nimittäin olleet päivittäneet tuloksia (5 kierroksen tulokseni oli merkitty väärin) ja minut paritettiin väärässä mcmahon-ryhmässä. Tämä vitutti sekä minua että Lars Kristenseniä, joka sai aiheettoman ylöspäinparituksen. Olimme ainakin viisi kertaa nillittäneet järjestäjille asiasta. Onneksi kierroksen jälkeen huomasimme että tulokset oli vihdoin korjattu ainakin wall listiin. Tänä päivänä pelasin kaksi moyopeliä. Toinen meni hyvin, ja toinen ei niin hyvin.
Rahatilanteeni on edelleen niukahko, mutta sain avustusta nimettömältä taholta. Ja aamiaiseksi oli jäljellä vielä Nie Weipingin synttärikakkua. Ja nallekarkkeja. Päätin kierroksen jälkeen, etten enää koskaan syö karkkia. Siitä tulee kokonaisvaltaisesti paha olo.
Kroppa alkaa kaivata liikuntaa. Ehkä menen blogin päivittämisen jälkeen kiipeilemään. Ja punnertamaan.
Second week, round 6
Vastustajani oli saksalainen 3 kyu Andreas Koch. En tiedä mitä asenteelleni alkaa tapahtua. En pelännyt vastustajaani. Muistin toki, etten välttämättä voita sitä peliä, ja pitää olla varovainen. Mutta en pelännyt. Pelasin mustilla. Matala kiinalainen. Toisaalta kaikki ovat oppineet pelaamaan sitä vastaan. Mutta toisaalta se on nyt ainoa fuseki jonka osaan jollain tavalla edes vähän pintaa syvemmältä. Mahtava tunne, kun strategian ja taktiikan välinen kuilu alkaa kaventua. Pelatessa tuntuu että on jossain ihan eri maailmassa. Voi olla että olen vain Keijumaassa ja luulen tietäväni mitä teen. Mutta ihan hyvä niinkin. Ainakin pelaaminen on kivaa ja ymmärtämisen kokemuksia tulee.
Vastustaja pelasi kaksi hoshia ja keimakakarin hoshikiveeni. En pinceröinyt, koska kuulemma sitä ei kannata tehdä. Musta on varmaan ihan tyytyväinen vain sulkiessaan nurkan korkeana. Vastustaja laajensi kakarikivestään hoshiin. Minä pelasin myös laidan hoshiin (eräänlainen laajennus kiinalaisen komokusta). Vahingossa päädyin tekemään moyon, ja pelasin aika aikaisessa vaiheessa tengenin. Tai no, pikemminkin paiskasin kiven lautaan niin lujaa että vähän nolotti. Vastustaja säikähti ja mietti seuraavaa laittoaan melkein kaksikymmentä minuuttia. Koska vastustajani oli 3 kyu, ja peliajat määräytyvät vahvemman pelaajan mukaan, pääaikaa oli kaksi tuntia. Tämä oli tuskallista. Ehkä minulla on joku ADHD, mutta en minä jaksa sellaisia aikoja istua paikoillani. Lähdin pienelle kävelylle. Olin jossain vaiheessa miettinyt, onko paikalta poistuminen vähän väliä epäkohteliasta, mutta kai pitää pelata tavalla joka itselle tuntuu mukavalta ja maksimoi omat voittomahdollisuudet.
Vastustaja ei heti lähtenyt invasioimaan. Mentiin omasta mielestäni vähän vaarallisille vesille, kun puskin keskeltä lautaa ylöspäin. Kummatkin tekivät omalle puolelleen muuria. En hirveästi kuitenkaan tykkää lentokenttäpeleistä. Ajattelin, että se on kuitenkin ihan hyvä mulle, koska pääsin puskemaan edeltäpäin. Sitten vastustaja hyppäsi edelle ja päätin että nyt loppui. Rikoin symmetrian vastustajan moyoon tunkeutuvalla hypyllä, ja vastustaja invaasioi moyoni olkalyönnillä. Tämän stemun pakoreitti oli valmiiksi katkaistu, joten lähdin semitappamaan (kärventämään) ryhmää. Se melkein kuoli, mutta ei ihan. En kuitenkaan ottanut katastrofaalista damagea siitä että ryhmä eli gotessa. Oli minun vuoroni sikailla valkean moyossa. Ensin pelasin yhden 3-3 invaasion sentessä. Sitten tein valkoisen laitoihin kaksi invaasiota (alun perin ne olivat sama invaasioryhmä, mutta ikävästi tultiin siihen väliin ja piti elää erillään). Andreaksen life & death taidot olivat vähän niin ja näin (toki tein tyhmiä mokia itsekin, esimerkiksi käytin yhden siirron tehdäkseni itselleni valesilmän). Valkea poisti ryhmältäni silmän, joka oli jo poistettu, ja kytkin ryhmän omaan moyooni. Jos valkea olisi vain katkaissut, olisin ehkä delannut. Tai sitten en. Myöhemmin nimittäin onnistuin safkaamaan valkean laidasta kiviä, jolla tein lokaalit silmät. Tämän jälkeen valkea monimutkaisen tappelun jälkeen leikkasi minut. En oikein ymmärtänyt miksi. (Luovutus seurasikin siitä, kun valkea tajusi että tämä ryhmäni on elänyt jo ajat sitten.) Peli oli siis molemminpuolista mämmäilyä. Minä tein toiseksi viimeisen mämmäyksen ja voitin. Olen kuitenkin ylpeä siitä, miten elätin toisen invaasioryhmäni. Sitä yritettiin ihan tosissaan tappaa sisäänheitoilla ja placementeilla ja ykkösriviltä kikkailemalla. Ne olivat kuitenkin kaikki enemmänkin kokeiluja kuin etukäteen laskettuja tapposekvenssejä, ja päädyin elämään huomattavasti isompana niiden takia.
Pelin jälkeen halusin näyttää fusekiani Chieffille ja Artolle. Chief sanoi, että saa päänsärkyä niin huonon fusekin katsomisesta. Tengen (about kuudentena mustan siirtona) oli kuulemma ihan skeida siirto. Olisi pitänyt vaan sulkea nurkka shimarilla. Olen kuitenkin sitä mieltä, että voitin pelin tengenin takia. Sillä on suuri psykologinen efekti vastustajaan. (Arto komppasi minua tässä.) Ja antaahan se liikkumavaraa. Ehkä pelistä näkyi tietty liiankin rento ja itsevarma asenne. Nyt pitää alkaa varoa näitä vastustajia. Tokalle viikolle tulevat 2 kyut aloittavat samassa mcmahon-ryhmässä kuin minä. Siellä on kaikkia venäläisiä ja tsekkiläisiä ja ranskalaisia. Urgh.
Sitten Arto näytti omaa fusekiaan, ja Chiefin oli pakko hakea lisää kaljaa, että kesti katsoa sitä. (Mutta Artokin voitti pelinsä!)
Rapid round 4
Höpötin turnaussalissa jotain Matin ja Pekka Keipin kanssa, enkä tajunnut että rapid alkoi. Myöhästyin kierrokselta, ja paikallani pelasi joku toinen. Onneksi kuitenkin sain itsekin improvisoidun parituksen, kun joku toinenkin tuli myöhässä. En muista nyt vastustajan nimeä tai kansallisuutta, mutta hän oli 1 kyu. Värit päätettiin nigirillä. Sain valkoiset. Peli oli hullu tappelupeli. Musta pelasi, kuinkas muutenkaan, matalan kiinalaisen. Lähestymissiirtooni ei vastattu yhden pisteen hypyllä vaan keimalla kohti keskustaa. Ylipelasin invaasioimalla heti (ei näin!). Elin lopulta kakkosrivillä. Alkuperäinen kakarikivi jäi kuseen, ja päätinkin vain hylätä sen ja tehdä itse moyon sinne missä oli tilaa. Olin niin pahasti häviöllä, että vaan lätkin. Vastustaja lähti lätkimiseen mukaan ja äkkiä keskellä lautaa olikin järjetön semeai. En tiedä olisinko voinut voittaa sitä optimaalisella pelillä. Kuitenkaan en voittanut ainakaan tässä todellisuudessa. Yhdet leikkaavat kivet jäivät kiinni. Ennen luovutusta päätin kuitenkin räimiä vielä yhden kunnon semeain. Nyt kohteena oli vastustajan moyon seinä, about 30 kiveä. Sillä oli yllättävän vähän vapauksia. Olin jo sitä mieltä, että säkissä oli. Muurilla oli 5 vapautta. Kuitenkin vastustaja tesujivemputuksella pääsi säkistä karkuun ja luovutin. Vastustaja huokaisi syvään helpotuksesta :D
Joo, tämä vastustaja oli selkeästi vahvempi. Apua jos näitä alkaa tulla pääturnauksessa vastaan. Mutta MELKEIN söin moyon seinän :3 Yksi vapaus jos olis ollut lisää. Koin olevani ihan kilpailukykyinen tämänkin vastustajan kanssa, ja hitailla ajoilla varmasti vielä enemmän. Mut joo, ei tullut voittoa rapidin neljänneltä kierrokselta :P
Tiistai 31.7. ja pitkästä aikaa tappio mainissa
Joo. Hävisin siis main-pelini tänään voitettuani 4 peliä putkeen sitä ennen. Vastustaja oli vain yksinkertaisesti parempi. Muutenkin tiistai on ollut alavireinen päivä. Söin vahingossa kaksinkertaisen annoksen masennuslääkettä (en muistanut että olin jo ottanut) ja olen ollut ihan pihalla koko päivän. Kävimme eritrealaisessa ravintolassa. Tilasin 6 euroa maksaneen annoksen, joka näytti letuilta ja hernekeitolta, mutta ne letut maistuivat ruisleivältä. Sen jälkeen oli entistä enemmän hiekkasäkki olo. Tajusin, että vastustajani alkavat olla niin kovia, etten pärjää niille paskalla lukemisellani. Päätin siis opiskella. Opiskelu on vähän hankalaa kun ylimääräinen serotoniini valuu korvista ulos.
Nyt rupeaa psyyke rakoilemaan ihan oikeasti. En ole enää ihan kunnossa. Unohtelen asioita, istun paikoillani tuijottaen seinää ja ajattelen yksikseni synkeitä ajatuksia. Kai sitä pitää vain uida ettei uppoa. Kolme peliä jäljellä. Aion kiskoa vielä yhden voiton. Kaksi olisi tosi jees. Ei saa masentua häviöistä. Kolme yritystä vielä jäljellä.
Second week, round 7
Joo. Ensimmäistä kertaa tuli vastaan vastustaja, joka pelasi jotain muuta kuin Scheißeä. Saksalainen Michelle Geilenberg, 3k, oli myös ensimmäinen naispuolinen vastustajani. Michellellä oli takanaan kova rivi (4 voittoa), joten aavistelin että pelistä tulisi erittäin vaikea. Pelasin valkeilla, mikä sopi minulle tosi hyvin. Mustilla pelaaminen on ollut ehkä vähän vaikeampaa tässä turnauksessa, en tiedä miksi. Huomasin pian, että vastustaja mietti jokaista siirtoaan erittäin tarkasti. Virheitä ei tullut. Pelasin aika aggressiivisesti. Michelle selvisi valkean tuplalähestymisestä lopulta kunnialla (sain tosin hyvät ulkovahvuudet), mutta kun hän sai tuplalähestymisen minun kiveeni, siitä tuli puolen laudan sotku. Lähdin karkuun leikkaavilla kivillä, joilla oli ihan hirveä muoto. Harkitsin niiden uhraamista, mutta ajattelin että kai niillä nyt räpiköidään kun ne on leikkaavat kivet. Olisi pitänyt vaan antaa silloin, eikä sitten myöhemmin. Michelle leikkeli stemuni kilon paloiksi. Onneksi hän myöhemmmin teki lukuvirheen hanettaessaan muurini päälle liian aikaisin. Säkitin 7 leikkaavaa stemua keimalla, jonka olin edellisenä iltana oppinut teltassa Tesujia lukiessani. Valitettavasti itseltäni jäi vähän ajan päästä vielä enemmän stemuja jätesäkkiin. Ei se silti vielä peliä tuntunut ratkaisevan, joten otin koko alalaidan. Musta jotenkin eli kahdella pisteellä nurkassa, eläköön sitten siellä. Redusoin kaikki mustan alueet, mutta jotenkin loppupelissä musta kusetti itselleen uudet. Lisäksi mustalla oli liikaa vankeja. Voi perse. Hävisin 17 pinnaa. Mutta peli oli tosi hauska. Olisi pitänyt varoa niitä luolamiesleikkauksia, ja antaa mustan syödä gotessa se yksi kakkakasa. "Kun kohtaat kriisin, uhraa kaikki." Sillä lailla luki yhden japanilaismummon antamassa viuhkassa. Japanilaiset ovat antaneet minulle paljon lahjoja, kuten viuhkan (annoin sen Anttonille), kaulakorun, leväkarkkeja, valokuvia ja kankaisen nenäliinan. No joo, mitä aikaisemmassa vaiheessa uhraa, sitä parempaa kompensaatiota on tarjolla. Ensi peli vähän kevyemmin sitten.
Keskiviikko 1.8. ja tsumego
Olin tosi tyytyväinen siitä, ettei keskiviikkona ollut main-peliä. Nukuin yön Anttonin, Arton ja Pempun majapaikassa. Aamulla kaikki muut lähtivät rengoturnaukseen, mutta minä jäin nukkumaan. Unta kertyi lopulta 15 tuntia. Herättyäni olin aivan pihalla. Menin kuitenkin kongressihalliin tekemään tsumegota. Se meni periaatteessa ihan hyvin. Tein joku kymmenen tehtävää, mutta useimmissa tuli siirtojärjestysvirheitä. Pelasin myös Jouni Valkosta vastaan pelin kolmella tasoituskivellä. Olin keskipelin lopun lähestyessä ihan luovutuskunnossa, mutta sitten yllättäen safkasin valkean leikkaavat kivet ja voitin luovutuksella.
Illalla olin vieläkin masennuksissa. Positiivista on, että innostus gohon alkoi taas herätä.
Torstai 2.8. ja taas tuli dunkkuun :(
Torstaiaamuna oli hutera olo. En ollut saanut nukuttua kunnolla, koska olin edellisenä yönä nukkunut niin paljon. Taisin olla pelissäkin ihan kassalla ja pataanhan siinä tuli. Rapid alkaa puolen tunnin päästä, jos siinä pääsisi kostamaan.
Nyt tavoitteena on saada jäljellä olevista kahdesta kierroksesta vielä irti yksi pieni voitto. 6/10 tulokseen voisi olla ihan tyytyväinen, vaikka tietty 7/10 on vielä parempi. Nyt kun olen 29 mcmahonissa, vastustajat ovat vain kovia. Täällä on kaikki keskinkertaista riviä vetäneet 2 ja 3 kyut ja 1 kyut joilla on mennyt vähän huonommin. Danejakin löytyy. Pitäisi jotenkin kehittää itseään yhdessä yössä kiven verran, että pärjäisi niitä vastaan. En tiedä onnistuuko se Tesujilla ja Attack and Defensellä :D Mutta ne on hyviä kirjoja.
Second week, round 8
Minut paritettiin saksalaista 2 kyuta vastaan. Viikonlopputurnauksessa tapoin yhden sellaisen, mutta tämänkertaisella oli huomattavasti kovempi rivi takanaan. Pelistä tuli vaikea ja tiukka, kunnes möhlin yosessa oikein kunnolla. Pelasin valkoisilla. Minulla oli fusekissa jotenkin nerokas olo, vaikka oikeasti tulokseni oli aika paska. Yritin ottaa ihan liikaa ja käteen jäi paskoja roppokiviä. Minulta ei tapettu mitään, mutta kiveni eivät myöskään tuntuneet oikein tekevän mitään. Ehkä minua hiukan vaivasi tesuji-yliannostus. Ikään kuin en olisi halunnut pelata normaaleja aluetta tekeviä laittoja vaan aina vain kikkailla.
Anyway, pelasin norsujosekin :3 Vastustajan naama meni tosi kummalliseksi kun hän näki norsu-olkalyöntini. Sainkin pelissä ihan sikana vaikutusvaltaa ja keskustasta mielettömästi aluetta. Ikävä kyllä jouduin antamaan myös tosi paljon. Esimerkiksi alalaidassa kävin sienestämässä ja jättämässä 5 kiveä syötäväksi. Monista sekvensseistäni jäi mulle vain paha mieli (ja ulkovahvuutta). Sillä kaikella ulkovahvuudella sitten kävinkin lopulta keskustaa rakentamaan. Peli oli ehkä tasainen, kun kolme kertaa annoin yosessa kiviä. En tiedä miksi möhlin sillä tavalla. Yosessa menetin varmaan 15 pistettä. Musta voitti 11,5 pistettä. Pelin jälkeen oli aika kurja olo. Ei voi kuitenkaan väittää, etten olisi yrittänyt kunniallisesti.
Yleiseen kurjaan oloon osasyyksi paljastui pian, että on taas se aika kuukaudesta. Ei voi mitään. (Kliseisesti ostin jopa suklaalevyn ja söin sen :p) Hävisin Juipille neljällä kivellä Wirtshausin terassilla. Nyt voin mennä häviämään vielä rapid-pelinkin \o/
Rapid round 5
Kohtasin torstain rapidissa venäläisen Mikhail Kuznetsovin (3k) valkoiset kivet. Pysähdyin pelissä miettimään vähän väliä. Onneksi aika ei kuitenkaan loppunut. Aloitin matalalla kiinalaisella. Pian huomasin, että olin saanut koko alalaidan isona. Olin vähän pulassa, kunnes jostain syystä valkea antoi kytkeä kaksi invaasioryhmää yhteen ja tehdä uuden mustan megalaidan sinne, missä olisi pitänyt olla valkean aluetta. Voitin joku 15 pinnaa. Jeeee. En ottanut turpaan kahta kertaa samana päivänä \:3/
Eli rapidista on nyt ainakin 3/6 pussissa. Olen tosi yllättynyt näin hyvästä menestyksestäni nopeilla ajoilla, joilla luulin olevani tosi huono.
Perjantai 3.8. ja yose-turnaus
Hävisin tänään mainin ja voitin rapidin. En kyl ole tyytyväinen näihin tuloksiin. Tuntuu, että voitan vain 5 kyuita ja saksalaisia joilla on luokitus pielessä (Suomeen nähden). Vituttaa oma kyvyttömyys. Jotenkin tuntuu että pitäisi saada aikaan paljon parempia tuloksia, ja pelkään että rankaisen itseäni jotenkin fyysisesti jos se ei onnistu :p
Second week, round 9
Turpiin tuli ranskalais-nilkiltä nimeltä Gregory Rouquette (4k). Kirjoitin aiemmin tästä pelistä pitkän selostuksen, joka kuitenkin joutui hukkaan selaimen äkillisen kaatumisen vuoksi. Kuitenkin tiukka taistelu ja päättyi valkean (minun) tappioon 4,5 pisteellä. Aluetta oli minulla jopa enemmän, mutta olin syöttänyt melkoisesti kiviä sabakoidessani mustan vahvassa moyossa. Sinänsä oli hyvä saavutus edes elää siellä.
Ikävästi kasautuvat paineet viimeiseen peliin.
Rapid round 6
Alkuperäinen 3 kyu vastustajani jätti saapumatta paikalle, jolloin minut hätäparitettiin 5 kyu Frank Heinickeä vastaan. Voitin luovutuksella kymmenessä minuutissa. Syynä oli valkean törkeästä ylipelistä lähtenyt tappelu, jossa musta räjähti.
World Mind Sports Games, 13.8-16.8.2012#
WMSG pidetään Ranskan Lillessä. Minulla on käsitys, että neljä vuotta sitten Beijingissä pidetyt älypeliolympialaiset olivat isokin juttu, mutta nämä eivät taida olla. Ainoana hakijana (naisten turnaukseen) sain liiton matka-avustuksen, joka riitti lentolippuihin. Suomen edustaja kisoissa on siis 3 kyu :/ Aika aneemista.
Kisoista ei jäänyt gorrillisesti tai tuloksellisesti kyllä mitään käteen. Ainoat voitot olivat 5 kyusta ja 13 kyusta, olkoonkin että nämä tappelivat hyvin. Mutta kolme hävittyä peliä 3, 2 ja 1 kyuta vastaan olivat tosi hyviä pelejä. Tiedän nyt aika monta juttua, joita en vaan tee kunnolla. Yksi peli kaatui liian aikaiseen 3-3 -invaasioon ja toinen raskaaseen invaasioryhmään, olkoonkin että olin siinä vaiheessa muutenkin perässä.
Enemmänkin kuin pelien takia, luulen että tulen muistamaan tämän reissun sen uskomattoman tsumego- ja semeaitehtävämäärän takia, jonka tein. Päästäkseni pois todellisuudesta luin nimittäin koko ajan go-kirjoja. Tämä saattoi vaikuttaa peleihin negatiivisesti. Olin peleissä ihan kassalla.
Lillestä jäi vähän negatiivinen fiilis, koska onnistuin heti ekana iltana joutumaan tappeluun rautatieasemalla. Menin väliin, kun poikajoukko hakkasi nuorta tyttöä. Sinänsä en välitä osanottajien sukupuolesta, mutta näytti vain olevan vähän alakynnessä, ja pojilla oli joku keppi. Olin valmistautunut siihen että pojat käy mun päälle, mutta se olikin se tyttö :p Hän ehti saada yhden lyönnin perille, ennen kuin sain suojauksen ja etäisyyden kuntoon. Pian tulivat hotellivirkailijat, sitten poliisit ja pidättivät tytön. Yritin selittää, että ne toiset tyypit olivat bad guys, mutta turhaan. Kuulemma tyttö oli väkivaltainen ja hullu ja tykkää siitä kun sen poikaystävä hakkaa sitä. Anyways, sen tytön kohtalo jäi vähän vaivaamaan. Yritin kuitenkin muistaa, että asialle on tosi vaikea varsinkin ulkomaalaisena tehdä mitään.
Muutenkin se alue, jolla asuin, oli tosi rauhatonta. Porukka kanniskeli mukanaan jotain ketjuja ja nyrkkirautoja. Minulta tultiin kadulla ruinaamaan avoimesti seksiä. Joka hemmetin ilta ikkunani alla oli käynnissä joku tappelu. Saatanan sivistymättömät mölyapinat.
Mutta ruoka oli hyvää. Söin etupäässä aasialaista ruokaa, joka oli eksoottisempaa kuin Suomessa. Dim sumia ja sellaista. Myös pohjoisafrikkalainen keittiö oli hyvin edustettuna.
Ihan kiva ja äärettömän rasittava reissu. Nyt en halua viiteen vuoteen tietää mitään lentokentistä, junista ja hotelleista ja rautatieasemien kusenhajuisista vessoista. Keksissä pelaaminen kotisohvalla tuntuu luksukselta :3
Luokitus | Milloin | Kuka | Missä | Miksi | |
---|---|---|---|---|---|
29 kyu | kaiketi 16.12.2011 | Mikael Nenonen | ensimmäinen peli-ilta Soihdussa | "jos on voittanut yhden pelin on 29 kyu" | |
25 kyu | joulukuussa 2011 | - | - | ||
22 kyu | joulukuussa 2011 | en muista nimeä | Soihtu | korotuspeli 13x13 laudalla | |
19 kyu | tammikuussa 2012 | Aura Tamminen | Kustu | menestys peleissä | |
17 kyu | samana iltana kuin edellinen :D | Mikko Siukola | Kustu | Kunkku katteli mun ja AJ:n peliä | |
15 kyu | 22.1.2012 | Reino Karttunen ja Mikael Nenonen | eGon turnajaiset | 4/5 | |
14 kyu | tammikuu 2012 | Matti Siivola | Kampin William K | voitin Matin 13x13 laudalla viidellä kivellä | |
12 kyu | helmikuu 2012 | Kalle Kytölä, Antti Niemi, Joonas Järvi | Kaisla | luokituksen korjausta ennen MVMP-turnausta | |
11 kyu | helmi-maaliskuu 2012 | Pekka Keipi | Kaisla | voitin Pekan 9 handilla | |
10 kyu | maaliskuu 2012 | Eetu Erkkilä, Anttoni Maula | kertsi | muutama dan-pawnaus 9 kivellä | |
9 kyu | 11.3.2012 | Arto Heikkinen | Kustu | 4.sija Pikapelihaasteessa | |
7 kyu | huhtikuu 2012 | Mika Urtela, Joonas Järvi, muita törkimyksiä | Kaisla | Urtelalle tuli paha mieli 9 kiven pelistä | |
5 kyu | 22.4.2012 | Jouni Valkonen | JSM:ien jälkeen | Jounin kosto puolella pisteellä voittamastaan turnauspelistä | |
4 kyu | 13.6.2012 | Antti Niemi, Anttoni Maula, Eetu Erkkilä | Kaisla | kalibrointia ennen Takapotkua | |
3 kyu | 7.8.2012 | Tuomo Salo, Pekka Keipi, Janne Nikula | Bar Chaplin | EGC main first week & weekend |
Kirja-arvostelut#
Kun luen kirjan, teen kaikki siinä olevat tehtävät. Siksi arvosteluja ilmestyy tänne hitaahkosti.
Kano Yoshiro: Graded Go Problems for Beginners vol 3. (Kiseido)
Kirja koostuu pelkistä tehtävistä, enimmäkseen L&D:tä ja muutama alkupeli- ja loppupeliongelma. Varoituksen sana: oikeasti tehtävät ovat inan verran vaikeampia, kuin mitä kannessa lukeva luokitus-kohderyhmä antaa ymmärtää. Mielestäni ne ovat sopivaa peruskauraa 15-7 kyuille.
Mitäs tästä osaisi sanoa. Itselleni ainakin oli tosi suuri hyöty tuplakyu-aikoina tehdä näitä, vaikka välillä maistui sahanpurulta. Luulen että tehokkain tapa kehittyä nopeasti on parantaa sekvenssien lukemista, ja tehokkain tapa parantaa sitä on tehdä massoittain tällaisia ei-liian-vaikeita tehtäviä. Kirjassa ei juuri selitellä mitään, tehtävät puhuvat puolestaan. Ja onhan se vähän kuivaa. Mutta olin tätä lukiessa sen verran noob, että taktiikan harjoittelu tankkaamalla oli about paras valinta. Niitä 9 kiven händipelejä oli huomattavasti mukavampi pelata, kun tiesi ettei se ylipelaava 1 tai 2 dan nyt ihan mitä tahansa ryhmääni saa hengiltä.
Kirjan tehtävät ovat kuitenkin sen verran helppoja, etten usko siitä olevan älyttömästi hyötyä yli 6 kyuille.
Hyötyarvosana 9 (jos olet tuplakyu), viihdearvosana 6,5.
Kageyama Toshiro: Lessons in the fundamentals of go (Kiseido)
Tosi hauska kirja, koska se on kirjoitettu hauskasti. Tällä teoksella on paitsi gollista, myös siis jossain määrin kirjallista arvoa. Välillä siinä selitetään ihan ihme juttuja baseballista, ydinsodasta ja japanilaisista B-luokan elokuvateattereista, enkä aina hahmottanut miten ne liittyvät aiheeseen. Kageyama ei myöskään välttämättä aina ole ihan objektiivinen sanoessaan miten tulee pelata go:ta, mutta miten voisikaan olla. Hän painottaa kaikessa käytännöllisyyttä ja tehokkuutta, ja kirjan kantava idea on, että ero amatöörin ja ammattilaisen välillä on loppujen lopuksi se, että ammattilaiset noudattavat perusperiaatteita. Perusperiaatteita ovat pyrkiminen pitämään kivet kytkettyinä, se ettei jää taakse puskemis- ja hyppimiskisoissa, eikä jätä syömättä vastustajan kiviä ladderiin joka voi koska tahansa mennä rikki tai resistoi kurkistuksia jännällä sekvenssillä joka ehkä ottaa yhden pisteen enemmän (mitä, ei ainakaan YliGossa koskaan tehtäisi mitään näistä). Olen muuten huomannut sen, että niinä harvoina kertoina kun olen ammattilaisten neuvoja saanut, melkein aina on korostettu miten tärkeää on hanettaa kahden kiven päähän, nobata vastustajan edelle tai kääntyä vastustajan kivien päälle, vaikka jossain muualla olisi jotain kiinnostavaa. Ilmeisesti ne sitten ovat todella isoja siirtoja.
Tämä kirja vaikutti aika paljon myös vakaumukseeni keskittyä toistaiseksi vain taktiikan ja lukemistaidon parantamiseen. Siinä kritisoitiin josekien ulkoa opiskelua aika terävästi ja moneen otteeseen korostettiin taktista osaamista. Kirjassa on melko runsaasti tehtäviä, muotoa L&D, tesuji tai "löydä Proper Move" (luulen että alkuperäisteoksessa käytettiin sanaa honte?)
Liitteenä kirjassa on Kageyaman kommentaari hänen omaan peliinsä Rin Kaihoa vastaan. Se onkin aikamoinen kommentaari. Jotenkin se tuli luettua muutamaan kertaan.
Yleisesti sanottuna, tämä on kirja, jonka sanoma on melko syvä ja koherentti, mutta silti se onnistuu olemaan käytännöllinen. Plus se on hauska.
Hyötyarvosana 7, viihdearvosana 10.
James Davies: Tesuji (Kiseido)
Oikeasti paras kirja ikinä. Olin kovan valinnan edessä, kun piti päättää käytänkö kongressin viikonlopputurnauksen palkintolahjakortin tähän, vai erääseen moyonredusointioppaaseen. Päätin oikein. Hyödyllisempää kirjaa on varmaan vaikea tehdä.
Kirjassa esitellään tarkoituksen mukaan jaoteltuna kymmenittäin perustesujeja. Röyhkeä mielipiteeni on, että melkein kaikki niistä ovat sellaisia jotka täytyy osata voidakseen tapella hyvin. Tesujien esitystapa on kiitettävän systemaattinen. Silti varmaan tärkeintä kirjassa ovat tehtävät. Ne ovat inhimillisellä vaikeustasolla, mutta jotkut vaativat melko huolellista lukemista.
Voin väittää että minulle tämän lukeminen oli instant 1 kiven vahvistuminen. Tosin lukemisen jälkeen viikon ajan peli oli hirveää kuraa. Näin niitä tesujeja nimittäin ihan joka paikassa.
Hyötyarvosana 10, viihdearvosana 9.
Richard Hunter: Counting Liberties and Winning Capturing Races (Slate&Shell)
Tämä kirja toimi loistavana laajennuksena osa-alueeseen, jota Tesujissa käsiteltiin melko lyhyesti, nimittäin miten menetellä tilanteissa joissa vapauksien määrällä on merkitystä. Ja se menee tälle alueelle aika syvälle ja järeillä työkaluilla. Which is nice.
Hunter jaottelee semeait kuuteen eri alaluokkaan sen perusteella, millainen silmä (iso, pieni tai ei ollenkaan) kummallakin osapuolilla on. Tämä myös rajaa yksikäsitteisesti mahdollisten lopputulosten joukon, esim. sen mitkä semeait voivat päätyä sekiin ja mitkä eivät. Semeain tyypistä riippuen siis erilaiset siirrot ovat hyviä, koska ne riippuvat esim. siitä, kenelle sisävapaudet kuuluvat, mutta ensin opetellaan laskemaan vapaudet oikein ja lukemaan huolellisesti semeain status. Gotessa kuoleminen on nimittäin aika surullista. Sen jälkeen käydään läpi sitä miten eri paikoissa (sisä- tai ulkovapauksissa) olevat ko:t muuttavat tilannetta. Ei liene tarpeen sanoa, että ne voivat tehdä sen erittäin monimutkaiseksi.
Ylisystemaattisena ihmisenä tykkäsin pikkutarkasta ja melkein matemaattisesta teoriasta ja terminologiasta jolla semeaita käsitellään, ja ahminkin kirjan läpi ihan fiiliksissä. Toinen lukukerta muistiinpanoja tehden lienee aiheellinen. Tehtävät olivat myös tosi kivoja, enimmäkseen niissä piti vain laskea vapaudet oikein, mutta kun se ei ole aina niin yksinkertaista.
Semeain lisäksi kirjassa käsiteltiin bambukytkentöjen vapausongelmia ja niin sanottua L-ryhmää nurkassa (lokaalisti kuollut muoto, jonka vapauksien määrä voi kuitenkin olla oleellinen tekijä). Pelkän teorian lisäksi oli myös esimerkkejä jättimäisistä semeaista pro-peleissä. Käsittämättömiä mättöjä. Tykkäsin :3
Hyötyarvosana 8, viihdearvosana 10.
Akira Ishida, James Davies: Attack and Defense (Kiseido)
Toinen kirja, jota Tesujin lisäksi oli hehkutettu jonkinlaisena "Raamattuna". Tähän asti lukemani kirjat ovat olleet enemmän tai vähemmän pelkkää taktiikkaa, joten oli varmaan hyvä lukea tämä, koska se käsittelee keskipelin strategiaa (tappelun näkökulmasta). Käsitellyt aiheet ovat järisyttävän perustavanlaatuisia: mihin hyökkäämisellä pyritään, millä siirroilla hyökätään, millä siirroilla puolustetaan, miten käytetään pakotussiirtoja, miten invaasioidaan ja redusoidaan. Ns. "inducing move" oli minulle pöljälle täysin uusi käsite. Myös kolmen pisteen laajennusten invaasiointi ja vastauksia invaasioihin oli varmasti hyödyllistä käydä ekaa kertaa vähän syvemmin läpi. Erittäin sivistävää.
Kirjassa oli myös ongelmia. Ne olivat kaikki koko laudan ongelmia, mikä oli virkistävää vaihtelua ja tuotti überlokaalille raivohamsterille ansaittua päänvaivaa.
Ihan kaikista jutuista en ymmärtänyt, että miksi jokin tulos josta sanotaan että se on hyvä tai huono, on oikeasti niin hyvä tai huono. Mutta varmaan 70% asiasta meni ainakin pinnallisesti jakeluun, ja tämä on jo osoittautunut hyödylliseksi peleissä.
Hyötyarvosana 9, viihdearvosana 9.
Keijumaa#
(työversio)
Keijumaahan gonpelaaja moni tietä kysyy
sinne saattaa löytää, vaikka paikallansa pysyy
katson laudan kiviä ja niiden helminauhaa
itsestäni etsittävä on mun murhakaunaa
Keijumaa on muutakin kuin laajennut tajunta
Keijumaa on kunniakkaan voiton valtakunta
luotan siihen ettei vastustajan pokka kestä
ristileikkausta ei saa ladderitkaan estää
Keijumaasta kuvitellaan paljon kaikenlaista
kuinka toiveet toteutuu ja on niin satumaista
voi, jos jostain saisin silmän tai ees vapauden
loistavalla sekvenssillä ottaisin mä kaiken
Keijumaa on muutakin kuin pelkkää toiveunta
Keijumaa on kunniakkaan voiton valtakunta
odotat kai että raakaan totuuteen mä herään,
mutta mitä jos sun kivet sienikoriin kerään?
Keijumaasta uskoo moni voiton löytävänsä
mutta sepä kätkeytyy tai narraa etsijänsä
silmiä kun mikään tesuji ei mulle taio,
leikkaan vielä tuoltakin, en luovuttaa mä aio
"Parhaita" hetkiä go-"urallani" :D#
- Ensimmäinen 9 kiven voitto dan-pelaajasta joskus Kustussa 17 kyuna
- 4.sija vuoden 2012 Pikapelihaasteessa (+ psyykkis-fyysinen ylikuormitus)
- Ensimmäinen dan-voitto tasalla 6.5.2012 Kustussa (känninen AJ)
- Puolen pisteen tappio 7 kyuna 1 danille (Jouni Valkonen) Joukkue-SM:issä, pelikirjaus
- Eetu Erkkilää (1d) vastaan pelasin 4 tasa-alkupeliä 9x9 -laudalla ja voitin 3. Olin silloin 5 kyu.
- Eka 1d+ Inkoon MeriGossa 4 kyuna (selvä AJ)
- Eka go-kongressi (Bonn 2012)
- Edustin Suomea Lillen älypeliolympialaisissa 2012. "Jee."
Aika köyhä lista :D
Virallinen vihollisten lista#
Täten julistan, etten häviä (enää?) näille henkilöille:
- Jouni Valkonen (YliGon perinne velvoittaa) turnaustilanne 0-1
- AJ, 1-0
- Aura Tamminen (my first rival) 1-0
- Rasse 1-2
- Jerry Savo 1-0
Add new attachment
List of attachments
Kind | Attachment Name | Size | Version | Date Modified | Author | Change note |
---|---|---|---|---|---|---|
sgf |
2012-07-22--EGC-6.sgf | 1.1 kB | 1 | 26-Oct-2012 12:41 | 84.253.195.86 | |
sgf |
670_nTkxai_review.sgf | 6.4 kB | 1 | 26-Oct-2012 12:40 | 84.253.195.86 | |
sgf |
NSM2012A.sgf | 4.6 kB | 1 | 26-Oct-2012 12:43 | 84.253.195.86 | |
sgf |
eerika vs. johannes 2.sgf | 1.0 kB | 1 | 20-Oct-2012 20:16 | 188.238.160.47 | |
sgf |
egcr1-eerika.sgf | 1.0 kB | 1 | 30-Jul-2013 19:16 | 94.254.196.85 | |
sgf |
egcr3-33rika.sgf | 1.6 kB | 1 | 30-Jul-2013 19:16 | 94.254.196.85 | |
sgf |
fabi-tabby11.sgf | 8.6 kB | 1 | 26-Oct-2012 12:42 | 84.253.195.86 | |
sgf |
jsm2013.sgf | 1.2 kB | 1 | 15-Apr-2013 00:53 | 84.253.195.86 | |
sgf |
r2.sgf | 1.3 kB | 1 | 03-Aug-2013 21:14 | 213.184.0.108 | samaa saksalaista pataan toisen kerran |
sgf |
roskaa.sgf | 1.5 kB | 1 | 03-Aug-2013 21:33 | 213.184.0.108 | en oikeen pysty mitenkään selittämään tätä |
sgf |
superfight.sgf | 1.7 kB | 1 | 26-Oct-2012 12:41 | 84.253.195.86 | |
sgf |
turpiinveto.sgf | 0.7 kB | 1 | 26-Oct-2012 12:41 | 84.253.195.86 |